Справа № 464/7055/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/1740/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, об`єднано в одне провадження справи про адміністративне правопорушення за єдиними унікальними номерами справ: №464/7055/21 (провадження 3/464/3138/21) та №464/7056/21 (провадження 3/464/3139/21), присвоєно справі єдиний унікальний номер 464/7055/21 (провадження №3/464/3138/21).

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення відповідно до ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 19 вересня 2021 року о 19:57 год. по вул.Стрийська 111 В у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху.

На вказану постанову судді Зиков Н.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4 та 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в суді першої інстанції не визнавав себе винним, та надавав послідовні та обґрунтовані пояснення, що дійсно паркував свою машину поряд з машиною потерпілого, проте зіткнення з нею не допустив, а пошкодження на правій частині заднього бампера автомашини, яка належить його дружині, були попередніми водіями та власниками ще у США звідки вона була ввезена в Україну.

Щодо обвинувачень у тому, що протиправно ніби покинув місце події після вчинення ДТП, а не дочекався приїзду поліції, за що притягнутий за ст.122-4 КУпАП, то вважає свою поведінку правомірною, оскільки не почув при паркуванні жодних ознак контакту його транспортного засобу з сторонніми предметами або іншою машиною. Тому спокійно пішов додому зі стоянки, а не «скривався з місця події», як це кваліфікувала поліція та визнав суд. При цьому, не переховувався, машину після паркування не переставляв. Від місця стоянки до його під`їзду біля 10 метрів, а всі дані на власників та водіїв, включно телефони та адреси, є доступними через правління ОСББ, де він мешкає та на подвір`ї якого паркує вже біля року свій автомобіль. Отже звинувачення його в тому, що він ніби незаконно залишив місце події до приїзду поліції, є необґрунтованим. Тим більше, поліція прибула на місце події лише через три години після того як він припаркував свій автомобіль на подвір`ї свого будинку.

З врахуванням наведеного вважає, що він не скоїв правопорушень, які передбачені ст. 124 та ст.122-4 КУпАП, оскільки не скоїв зіткнення з іншими транспортними засобами та не залишав місця події, а тому дане провадження в справі про адміністративне правопорушення, на його думку, підлягає закриттю в силу вимог п.1 ст.247 КУпАП, через відсутність події та складу правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративна відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху України визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, однак вказаних дій ОСОБА_1 зроблено не було.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними наведеними у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ №267132 та серії ААБ № 267133 від 20.09.2021; схемі місця ДТП; рапорті працівника поліції; поясненнях потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 ; відеозаписах долучених до матеріалів справи.

Протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, відтак вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП. Однак зазначені вимоги апелянта є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджено, що останній дійсно вчинив ДТП та покинув місце ДТП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч.1,2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 він заперечує факт вчинення ним ДТП, зокрема завдання механічних пошкоджень автомобілю потерпілого.

Однак, з оглянутих відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається протилежне. А саме, те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Audi Q5» під час його паркування, біля будинку у якому мешкає, спричинив пошкодження автомобіля «Volkswagen Golf», який належить потерпілому ОСОБА_2 .. Після скоєння ДТП, до якого причетний залишив його місце та не повідомив працівників поліції.

У зв`язку із цим пояснення ОСОБА_1 , які місять суттєві розбіжності, про непричетність його до даної ДТП, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинені правопорушення.

Відтак апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 Б, 10.9 та 2.10 (а) ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст..122-4, ст.124 КУпАП.

Обставин, які б виключали провадження в справі відповідно до положень ст.247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядалися одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. накладене судом першої інстанції у межах санкції ст.122-4 КУпАП та з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук