Справа № 704/681/21
Провадження № 3-в/710/9/22
ПОСТАНОВА

03.11.2022 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Симоненко О.В., розглянувши заяву адвоката Ткаченка Михайла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №710/681/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ткаченко М.О. звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №710/681/21 за нововиявленими обставинами, у якій просив скасувати вказану постанову закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування заяви зазначив, що при розгляді справи суду не були відомі такі обставини:

свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що нібито був присутній при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, однак не був допитаний в суді першої інстанції, як свідок, який стверджує, що не був присутній під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а протоколі розписався, на вимогу працівника поліції які приїхали до нього до дому, та попросили його це зробити, залякавши його;

свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , яка не допитувалась як свідок в суді першої інстанції, стверджує, що ОСОБА_1 з 17:00 до 23:58 год. 05.08.2021 року він перебуває у неї, при вечері о 18:00 випив бутилу безалкогольного пива , після чого близько 00:00 год. сказав, що піде на перекур за одно подивитися до автомобіля, який був припаркований на парковці. Автомобілем за цей проміжок час він не керував та знаходився у неї дома.

Таким чином, вважає за можливе здійснити перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того посилався на порушення порядку огляду на стан сп`яніння, відсутність фіксації огляду на стан сп`яніння, власний аналіз показів свідка ОСОБА_4 , допитаного у судовому засіданні.

Також зазначив, що оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

Дослідивши заяву, матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування строком на один рік.

Указана постанова за наслідками розгляду апеляційної скарги адвоката Ткаченка М.О. Черкаським апеляційним судом 05.09.2022 року залишена без змін.

Заявник вказує, що вона має підстави для перегляду вказаної постанови суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, про які раніше не знала.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й суддів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, ст. 294 КУпАП передбачає можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за нововиявленими обставинами чинний КУпАП не передбачає.

При цьому норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

Доводи представника ОСОБА_1 , адвоката Ткаченка М.О., про можливість застосування положень ст.ст.459-460 КПК України при розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, який визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, є юридично неспроможними з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково вважає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст.6 Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п.п.17,22,29); «Лучанінова проти України» (п.п.38,39,40); «Гурепка проти України» (п.п.53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за правилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 , шляхом подання апеляційної скарги на постанову Шполянського районного районного суду Черкаської області.

Крім того, ОСОБА_1 був забезпечений усіма правами, передбаченими КУпАП та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема на користування юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, надавати докази та ін.

Отже, національними судами України виконано положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Необхідно також зазначити, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року N 2- рп/2015. положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд приходить обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.

Крім того, необхідним є вказати, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення ( рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (М 3236/03) у справі "Пономарьов проти України").

Ураховуючи викладене, заява про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Ткаченка Михайла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2022 року у справі №710/681/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повернути заявнику.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Симоненко