ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9746/22Головуючий у 1-й інстанції Царук І.М.
Провадження № 33/817/536/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно постанови 22.07.2022 о 21 год. 42 хв. в м.Тернопіль по вул.Л.Українки, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz B180», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 №ARMF-03100» (повірка дійсна до 27.09.2022) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2022 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що як вбачається із відеофайлу export-q93pd.mp4 вона виявила бажання пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу та проходила його і не відмовлялася від проходження такого освідування. Також, ОСОБА_1 виявила бажання проїхати у медичний заклад для проходження такого огляду, однак поліцейський їй відмовив. Зазначає, що працівник поліції дозволяв собі хамити в її адресу, постійно висловлював свою упередженість в тому, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, вживав нецензурну лексику, поводив себе не стримано. Вказує на те, що суд першої інстанції виправдовує припущення поліцейського про те, що водій відмовлялась від проходження освідування в медичному закладі однак, в справах про адміністративні правопорушення, як і в кримінальних справах, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому місцевий суд перебрав на себе роль обвинувачення. Звертає увагу суду на те, що стороною захисту долучено до матеріалів справи фотокопію висновку лікаря-ренгенолога від 17 лютого 2022 року №55049 однак, суд не взяв його до уваги та перебрав на себе роль експерта в галузі медицини так як у своїй постанові суд зазначив, що загальний фізичний стан, жвавість, мовна і розумова активність, фізична рухливість ОСОБА_1 , дозволяють навіть сторонньому спостерігачеві бути впевненим у тому, що дії з вбирання повітря у легені і його видування через ротову порожнину були їй доступні і вона могла їх вчинити у тій мірі, як того вимагає проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 зазначає, що місцевим судом залишено поза увагою наведені в судовому засіданні захисником доводи про незаконність зупинки транспортного засобу. Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував документи із закладу охорони здоров`я, які надані стороною захисту, оскільки із відеофайлу export-q93pd.mp4 вбачається, що поліцейський склав протокол не за відмову від проходження освідування, а за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що посилання суду на практику ЄСПЛ щодо обґрунтування обвинувачення є неприпустимим, оскільки застосування практики ЄСПЛ покликане на захист прав та свобод людини та не може використовуватись для обґрунтування обвинувачення особи, яка притягається до відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 та доводи її захисника адвоката Оленяка В.С., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, а викладені в оскарженій постанові висновки суду не підтверджуються наявними у цій справі доказами.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком накладення такого ж стягнення, як і керування автомобілем у стані сп`яніння, який встановлюється за визначеною законом процедурою і підтверджується об`єктивними даними технічних приладів або висновку лікаря.

У зв`язку з цим очевидно, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння також має бути зафіксований об`єктивним даними і доведений поза розумним сумнівом сукупністю доказів, визначених ст.251 КУпАП і оцінених відповідно до вимог ст.252 КУпАП, згідно якої орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки після надання їй спеціального технічного засобу не виконувала вказівки працівника поліції щодо проходження тесту, а лише імітувала видих повітря у мундштук приладу.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він підтверджується даними доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису (а.с. 2).

Однак, згідно встановленого статтею 266 КУпАП порядку огляду водіїв на стан сп`яніння у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку якщо водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі.

Згідно оскарженої постанови суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_1 відмовилась проходити медичний огляд в КНП ТОМЦСНЗ.

Такий висновок суд обґрунтував даними доданого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №097826 від 22.07.2022р. відеозапису із нагрудної камери працівників поліції №472632. Зокрема суд вказав, що на пропозицію працівників поліції проїхати для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 висловлювала власні умови проїзду до медичного закладу, а зрештою відмовилась.

Однак, перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що такий висновок не підтверджується даними вказаного відеозапису (а.с.2).

Так, з даних відеозапису видно, що 22 липня 2022 року (22 год. 39 хв.) працівник поліції, після неодноразових невдалих спроб ОСОБА_1 продути повітря з легень в спеціальний технічний засіб, запропонував їй поїхати для огляду в медичний заклад і ОСОБА_1 погодилась. Для цього вона підійшла до автомобіля свого чоловіка, який також був присутній на місці події. На зауваження працівника поліції пояснила, що не знає порядку проїзду до медичного закладу. В подальшому її чоловік звернувся до працівника поліції і переконував що сам доставить ОСОБА_1 в лікувальний заклад. Остання при цьому залишалась поряд з працівником поліції і не висловлювала йому жодних умов чи заперечень. Через кілька хвилин спілкування з чоловіком працівник поліції сказав ОСОБА_1 чекати на місці, бо він буде складати протокол, попрямував до службового автомобіля і сів у нього (22 год. 43 хв.).

Таким чином, зафіксовані вказаним відеозаписом обставини не вказують на категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку медичного огляду в КНП ТОМЦСНЗ, як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення і визнано доведеним судом першої інстанції.

З даного відеозапису видно, що працівник поліції, який пред`являв водію ОСОБА_1 вимогу пройти медичний огляд, не забезпечив об`єктивного і своєчасного з`ясування її позиції щодо згоди чи відмови від проходження такого огляду, після отримання усної згоди ОСОБА_1 пройти медичний огляд не роз`яснив їй які саме дії чи бездіяльність він буде вважати ухиленням від огляду, а натомість вступив у суперечку зі сторонньою особою і після цього безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 категорично відмовилась проїхати в медичний заклад, хоча вона такої відмови не висловлювала.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки вказані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не підтверджуються доданими до нього доказами, а навпаки вказують на недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді цієї справи суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя