ПОСТАНОВА

Іменем України

31.10.2022 Справа №607/12620/22 Провадження № 3/607/6326/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, працюючої офіціантом у КП «Іней», у якої на утримані перебуває двоє малолітніх дітей,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

20.09.2022 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 278887 від 16.09.2022 зазначено, що 01.09.2022 приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображала її, штовхала та нанесла декілька ляпасів долонею по спині, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим порушила вимоги п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 278888 від 16.09.2022 зазначено, що 01.09.2022 приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка у даному випадку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства, оскільки стала очевидцем такого насильства.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчинених адміністративних правопорушеннях не визнала. Пояснила, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що вона вчинила домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 . Зауважила, що під час зазначених у протоколах подій її колишній чоловік не був присутнім за місцем спільного проживання. Вказала, що дійсно 01.09.2022 робила дочці ОСОБА_4 зауваження, оскільки остання впродовж тривалого часу користувалась мобільним телефоном та не йшла на кухню їсти. Допускає, що такі зауваження могли бути висловлені на підвищених тонах, оскільки вона була знервованою та поспішала на роботу. При цьому зазначила, що не наносила ударів та не штовхала доньку. Вказала, що донька подзвонила батьку і поскаржилась йому, а той викликав патрульних поліцейських. Такі дії дочки пояснює тим, що у дитини підлітковий вік та складний психологічний стан, а тому дочка все занадто емоційно сприйняла.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 , яка надала пояснення в присутності представника органу опіки та піклування ОСОБА_5 , пояснила, що 01.09.2022 приблизно о 13 год. 30 хв. у неї був онлайн урок, а тому вона користувалась гаджетом. Під час уроку мама декілька разів сказала їй, щоб вона пішла обідати, а вона відмовились, оскільки не була голодною. Вказані обставини розізлили матір та вона почала на підвищених тонах висловлювати вимогу щодо необхідності пройти на кухню та обідати, а після цього нанесла їй три удари долонею в область спини. Вказала, що після ударів матері не відчувала сильного болю, однак така подія її засмутила та вона образилась на матір, а тому подзвонила батькові та розповіла про ці події. Також зазначила, що свідком цього була її молодша сестра.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , а також батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснив, що 01.09.2022 отримав дзвінок від своєї старшої доньки ОСОБА_4 , яка повідомила, що її матір кричала на неї, нанесла два удари долонею в область спини та один удар в область голови. Вказані обставини стали підставою для виклику патрульних поліцейських. Зауважив, що не був безпосереднім свідком вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, оскільки після його приїзду остання не висловлювала відносно доньки будь-яких образ, не наносила їй ляпасів тощо. Однак вважає, що колишня дружина чинить на дітей психологічний тиск, оскільки усі пояснення, вимоги та зауваження доносить до дітей на підвищених тонах.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст протоколів про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 01.09.2022 приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображала її, штовхала та нанесла декілька ляпасів долонею по спині, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Очевидцем вказаного домашнього насильства була малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- рапортом ЄО № 25489 інспектора чергової частини Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Голик Т.В. від 01.09.2022, зміст якого відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення;

- заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 01.09.2022, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Також з письмових пояснень ОСОБА_7 вбачається, що про факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства він дізнався від потерпілої ОСОБА_2 , яка здійснила до нього телефонний дзвінок;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 01.09.2022, зі змісту яких вбачається, що її матір ОСОБА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: кричала та ображала нецензурною лексикою, штовхала та нанесла декілька ляпасів долонею в ділянку голови;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.09.2022, зі змісту якої вбачається, що поліцейським уповноваженого підрозділу поліції встановлено низький рівень небезпеки вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Надаючи оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи, а також поясненням, наданих у судовому засіданні, в яких ОСОБА_1 зазначала, що не вчиняла домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , та заперечувала факт нанесення дитині ударів та ляпасів, суд відхиляє ці пояснення як такі, що спростовуються іншими письмовими доказами та наданими у судовому засіданні поясненнями потерпілої. Суд зауважує, що постійне перекладання ОСОБА_1 своєї вини на колишнього чоловіка та на важке матеріальне становище заважає останній усвідомити свою негативну поведінку по відношенню до малолітніх дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та завдає шкоди психічному здоров`ю дітей.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 278887 та серії ВАВ № 278888 від 01.09.2022, в яких процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративних правопорушень. При цьому такі протоколи складені із дотриманням вимог КУпАП, містять всі необхідні реквізити, підписані особою, яка склала протоколи, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру (образи, штовхання, ляпаси), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілих. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчинених правопорушень, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, є фізичною особою-підприємцем, офіційно працевлаштована та отримує дохід, має на утримані двох малолітніх дітей.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушниці та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. 27, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяІ. В. Марциновська