ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/19193/22

Провадження № 3/947/5699/22

20.10.2022 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., розглянувши матеріали, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої,

за ч. 1 ст. 130 кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 008458, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що остання 08.08.2022 року о 20:00 годині за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Прикордонників, 7 керувала мопедом Suzuki Sepia у стані алкогольного сп`яніння 1,50 ‰ алкоголю, відповідно до висновку «Drager Alcotest 7510» № 688.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії», виходив з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їхніх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, щоб не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно неї в Київському районного суді м. Одеси не вжила заходів для: ознайомлення із матеріалами адміністративної справи, явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, була повідомлена про час слухання справи, а тому вважаю, що наведена поведінка учасниці процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Враховуючи вказане та принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завданням КУпАП.

Враховуючи викладене, розгляд справи буде здійснюватися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 008458 від 08.08.2022 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів; результатом тесту приладу «Drager Alcotest 7510» № 688 від 08.08.2022 року, відповідно до якого стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,50 ‰; направленням на огляд від 08.08.2022 року.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повному обсязі доведена, сумнівів у обґрунтованості складеного протоколу чи долучених до протоколу адміністративних матеріалів у суду не має.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці: вік, соціальне положення, ступінь її вини, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до порушниці адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, адже відповідно до довідки УПП в Одеській області ОСОБА_1 таке право не отримувала.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.