Справа № 345/2288/22
Провадження № 33/4808/579/22
Категорія ст.124-4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн ( три тисячі чотириста гривень); стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн., -

в с т а н о в и в:

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2021 року адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП, що мало місце 11.08.2022 року близько 14:30 год., покинув місце ДТП. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Указаною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ст. 122-4 КпАП України та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., стягнуто 496,20 грн. судового збору.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою в частині визнання його винним за ст. 122-4 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції не дотримався в повній мірі приписів статей КУпАП та прийшов до безпідставного висновку про порушення ним п. 2.10.а ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Вказує на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125697 ОСОБА_1 11.08.2022 о 14.30 год в м. Калуш по вул. Каракая, будучи причетним до ДТП, перемістив транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.10 (в) ПДР, а не п. 2.10.а ПДР, про що помилково вказано в оскаржуваній постанові. Відтак, на думку апелянта, судом першої інстанції незаконно притягнуто його до відповідальності за дії, які він не вчиняв.

Зазначає, що він не згідний із тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ним п. 2.10 (в) ПДР України щодо переміщення транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу на те, що місця пригоди він не залишав та саме він викликав працівників поліції діждався їх, в той час як інший учасник ДТП ОСОБА_2 покинув місце події, саме за його поясненнями було складено схему місця ДТП та протоколи про його притягнення до адміністративної відповідальності.

Апелянт пояснює, що з іншим учасником ДТП ОСОБА_2 , який визнав свою провину, було досягнуто згоди про складання європротоколу, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак, з невстановлених причин ОСОБА_2 відмовився від остаточного завершення оформлення європротоколу.

На переконання апелянта, застосування адміністративного стягнення до нього судом першої інстанції, за відсутності доказів його протиправної дії чи бездіяльності, не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги щодо нього.

Разом з тим, від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Іваніва Б.І. надійшло клопотання в якому він просить відкласти розгляд апеляційної скарги у зв`язку з тим, що приймає участь у розгляді іншого кримінального провадження Львівським апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим участь цієї особи та його захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що вищевказане провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 зареєстровано в апеляційному суді з 19.09.2022 року та неодноразово призначалось до розгляду, який відкладався за клопотанням захисника адвоката Іваніва Б.І.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Судом апеляційної інстанції приймались заходи щодо повідомлення про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який просив розглядати справу за його відсутності, оскільки не має можливості з`явитися до суду у зв`язку із поганим станом здоров`я.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з чим участь в судовому засіданні ОСОБА_2 не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП необхідно скасувати із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125698 від 12.08.2022, ОСОБА_1 звинувачував ся в тому, що 11.08.2022 о 14.30 год. в м. Калуш по вул. Каракая ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «LandМar», д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Справу щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП судом першої інстанції закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125697 від 11.08.2022, ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, що мало місце 11.08.2022 року близько 14:30 год., перемістив транспортний засіб. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10(в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що будучи причетним до ДТП, що мало місце 11.08.2022 року близько 14:30 год., покинув місце ДТП.

Судом першої інстанції встановлено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Постанова в частині закриття провадження за ч. 124 КУпАП не оскаржується, тому в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує наявність в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 122-4 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції помилково вказав про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10.а ПДР тоді як згідно протоколу про адміністративне правопорушення ним порушено вимоги п. 2.10 (в) ПДР. Апелянт заперечує порушення ним вимог п.2.10(в) ПДР щодо переміщення транспортного засобу. Вважає, що судом його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за дії, які він не вчиняв.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, не дотримався.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.122-4 КУпАП, підставою адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Мотивуючи своє рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що останній покинув місце ДТП, тим самим порушивши вимоги п. 2.10.а ПДР України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з огляду на порушення ним вимог п. 2.10.а ПДР України, згідно якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Такі висновки суду є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється в межах висунутого обвинувачення та можливий лише за умови наявності юридичного складу відповідного адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд грубо порушив вимоги закону, вийшов з межі висунутого обвинуваченні та встановив обставини, які явно не відповідали фактичним обставинам справи.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Зі слів апелянта, ОСОБА_1 , не завершивши процедуру складання європротоколу з невстановлених для суду причин, з власної ініціативи викликав працівників поліції на місце ДТП, яким надав всю необхідну інформацію для складання Схеми наслідків ДТП.

Згідно даних Схеми наслідків ДТП без потерпілих від 11.08.2022 (а.с. 3, далі Схема ДТП), з якою ОСОБА_1 ознайомився під власноручний підпис, вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 («LandМar», д.н.з. НОМЕР_2 ) дійсно переміщений (орієнтовно на 2 м і 2,10 м по кривій) з місця безпосереднього зіткнення (від об`єкту №2 на Схемі ДТП) на парко місце біля кафе «Крученик-Вареник».

В матеріалах справи відсутні достовірні дані, в розумінні належності та допустимості їх як доказів, з приводу того, що водій ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не зупинив транспортний засіб, не залишився на місці ДТП (п.2.10.а), про що вказано в оскаржуваній постанові суду першої інстанції. Відсутні достовірні дані та докази, що поліцейськими проводились заходи щодо встановлення (розшуку) ОСОБА_1 , як учасника ДТП та (або) розшуку його транспортного засобу, тощо. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в мотивувальній частині оскаржуваної постанови з приводу порушень ОСОБА_1 вимог п. 2.10.а ПДР України.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ст.122-4 КУпАП, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що допустив порушення вимог п.2.10(в) ПДР України, яким передбачено, що у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Указаний протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 2) складено уповноваженою особою поліцейським СРПП Калуського РВП ст-с пол.. Микуляком Ю.Л. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

В протоколі не зазначено свідків чи потерпілих. Вказано про долучення до протоколу матеріалів ДТП.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено про розгляд справи у суді м. Калуш, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис.

Таким чином, згідно даних протоколу, дії водія ОСОБА_1 , причетного до ДТП, кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з переміщенням ним транспортного засобу, причетного до ДТП, а саме порушенням п. 2.10(в) ПДР України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Тобто диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність саме за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зі змісту доводів апеляційної скарги та матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.08.2022 за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні мали намір скласти європротокол (а.с. 4 письмові пояснення ОСОБА_2 , а.с. 5 письмові пояснення ОСОБА_1 ), процедуру складання якого не завершили з невстановлених суду причин.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди і останній сам викликав поліцейських та особисто підписав протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього, підписав Схему ДТП, що поза розумним сумнівом доводить його фізичну присутність в момент оформлення працівниками поліції матеріалів 11.08.2022.

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то вона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

З оглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, долученого до матеріалів провадження (а.с. 14), вбачається, що саме водій автомобіля "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , не дотримуючись вимог ПДР України, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим учасником ДТП водієм автомобіля «LandМar», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який вже перебував у русі і не мав змоги зреагувати та уникнути зіткнення.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та закрив провадження в цій частині у відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційному суду не представлено належних та допустимих доказів, які б свідчили, що водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, що мала місце не з його вини, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, та які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Апеляційний суд звертає увагу, що переміщення водієм автомобіля у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди дійсно, у випадку доведеності таких дій, є порушенням п.2.10(в) Правил дорожнього руху.

Однак, порушення водієм транспортного засобу вимог п.2.10(в) ПДР України не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП і вказані дії можуть бути кваліфіковані за ст.125 КУпАП, якою передбачена відповідальність за інші порушення вимог ПДР України, окрім тих, що прямо встановлені законом.

За наявності таких порушень ПДР України, протокол про адміністративне правопорушення не складається, оскільки розгляд цих справ належить до компетенції органів Національної поліції України (ст. 222, ст. 258 КУпАП).

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінується особі.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційний суд, враховуючи фактичні обставини провадження, повторно дослідивши наявні в матеріалах провадження належні та допустимі докази, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №125697 від 11.08.2022 та сукупність досліджених судом доказів, не містить достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За змістом приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв