Справа № 170/237/22 Провадження № 33/802/539/22 Головуючий у 1 інстанції: Сушик Н. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю секретаря Прус Я.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

його захисника адвоката Харчука О.П.,

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 07 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 13 червня 2022 року о 01 год. 15 хв. у смт. Шацьк на вул. Шковороди Ковельського району Волинської області, керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Харчук О.П. оскаржує його з мотивів незаконності та необгрунтованості. Посилається на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» у медичному закладі недопустимим доказом. З огляду на наведене, просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Харчука О.П., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Посилання, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.06.2022 серії ДПР18 № 483585, 13 червня 2022 року о 01 год. 15 хв. у смт Шацьк на вул. Шковороди Ковельського району Волинської області, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

Також у матеріалах справи наявний висновок № 60 від 13.06.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

З акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння №60 від 13.06.2022 убачається, що йому встановлений діагноз алкогольне сп`яніння. Результат тесту позитивний 1,34‰ (а.с32).

В апеляційному суді сторона захисту стверджувала, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, такі доводи не знайшли свого підтвердження, враховуючи таке.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відеофіксацією з нагрудних камер поліцейських стверджується, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 погодився (а.с.9, час відео: 00:03:03).

Отже, сам ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що також спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у лікарні результат тесту становив 1,34‰ (а.с.9, час відео: 00:04:18).

А тому посилання апелянта на те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, хоча і мало місце у даному випадку, проте дана обставина не може слугувати єдиною і безумовною підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки вона жодним чином не спростовує факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, яке майже у 7 разів перевищує дозволену норму.

На переконання апеляційного суду, огляд у медичному закладі проведений із дотриманням вимог ст.266 КУпАП, з участю поліцейського, із застосуванням відеозапису, а тому не може визнаватися недійсним, як про це в апеляційній скарзі просить сторона захисту.

Твердження захисника про відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки такі твердження суперечать положенням ч.4 ст.266 КУпАП, згідно з якими огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився у медичному закладі в присутності поліцейського із використанням спеціальних технічних засобів, а матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9).

Піддавати вказані докази сумніву у суду апеляційної інстанції немає підстав.

А тому посилання сторони захисту на порушення процедури огляду у медичному закладі є голослівними, оскільки будь-яких заяв чи клопотань після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заявляв.

Крім того, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що із заявами чи скаргами щодо неправомірності дій поліцейських чи працівників медичного закладу до відповідних органів не звертався.

Доводи, висловлені захисником, були предметом розгляду судом першої інстанції.

Так, твердження апелянта про те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в нього не було відібрано біологічних зразків, є необґрунтованими, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Так, з дослідженого судом першої інстанції відеозапису убачається, що після продування приладу «Драгер» ОСОБА_1 пояснив, що вживав пиво і попросив повторно пройти огляд. Однак, коли лікар почав готувати прилад для повторного огляду, ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється проходити огляд та вийшов з кабінету. Крім того, слід відмітити, що на відеозаписі відсутні прохання ОСОБА_1 про відібрання у нього біологічних зразків для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9).

Також апеляційний суд звертає увагу, що положеннями п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, сукупність наведених обставин повністю спростовує доводи апеляційної скарги про необхідність обов`язкового відібрання біологічних зразків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що ж стосується посилань сторони захисту на неправомірність використання лікарем спеціального технічного приладу, то такі доводи також перевірялись місцевим судом та були повністю спростовані.

Суд обґрунтовано вказав у своєму рішенні, що всі види газоаналізаторів «Драгер алкотест» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів №1529 від 29.12.2014. Міжповірочний інтервал для таких пристроїв становить 1 рік.

Згідно копії свідоцтва про повірку №5/4-76 від 10.03.2022 газоаналізатора Алкотест 6510 №ARZA-0712 убачається, що воно чинне до 10.03.2023 (а.с.41).

За наведених обставин лікарем правомірно було використано зазначений у акті огляду технічний засіб (а.с.32 зворот).

Крім того з акту огляду №60 від 13.06.2022 убачається, що у ОСОБА_1 при огляді зафіксований запах алкоголю з порожнини рота (а.с.32 зворот).

Що стосується посилань захисника на різницю у часі вчинення ОСОБА_1 правопорушення, то місцевим судом обґрунтовано взято до уваги такий час з моменту зупинки транспортного засобу, який зафіксований на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.

Твердження апелянта про те, що протокол щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки він складений з порушеннями, не заслуговують на увагу, так як на переконання апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений поліцейським з дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом в розумінні положень ст.251 КУпАП.

Таким чином, матеріалами справи ще раз стверджується той факт, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я із використанням спеціального технічного засобу, за згодою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що повністю спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У поданій апеляційній скарзі захисник посилається на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушене право на захист ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, протокол щодо ОСОБА_1 було складено 13.06.2022 о 01 год 45 хв (а.с.1).

А вже 16.06.2022 ОСОБА_2 уклав договір із захисником про наданням правової допомоги, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.14 зворот, 15), а тому не можна вважати, що ОСОБА_1 був позбавлений права користуватися правовою допомогою.

Крім того, під розгляду справи місцевим судом захист інтересів ОСОБА_1 здійснювався професійним захисником адвокатом Харчуком О.П..

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, право на захист ОСОБА_1 порушене не було.

Жодних доказів чи документальних підтверджень, які б спростовували наведені докази, стороною захисту представлено не було.

Крім того, матеріали даної справи також не містять жодних доказів звернення сторони захисту до правоохоронних органів з приводу неправомірних, на їх думку, дій поліцейських.

Посилання захисника на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, жодним чином не спростовує доведеного факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не може слугувати безумовною підставою для скасування постанови судді і закриття провадження у справі, оскільки дана обставина не спростовує сукупності доказів вини порушника у вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши сукупність доказів у даній справі, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результати огляду 1,34‰), та жодним чином не спростовують обґрунтованих та вмотивованих висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тому відсутні законні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зміну накладеного на нього адміністративного стягнення шляхом залишення стягнення лише у виді штрафу.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 07 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов