Справа № 569/5818/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого в Рівненському державному гуманітарному університеті, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2022 серії ДПР 18 № 027020 слідує, що 03.05.2022 об 13 год. 02 хв. в м. Рівне по вул. Гетьмана Мазепи, 3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення з підстав викладених у ньому.

Заслухавши пояснення представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України,завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Диспозицією ч. 1 ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з приписами п.п. 1.3 - 1.5 Розділу 1. Загальні положення ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

В системному аналізі п. п. 1.3 - 1.5 Розділу 1. Загальні положення ПДР відповідальність за адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП настає в тому разі, коли наслідком ДТП не є дії або бездіяльність іншого учасника руху, що порушив ПДР, та створив небезпеку чи перешкоду для руху.

Як слідує із долученої до протоколу схеми серії ДПР 18 № 027020, автомобіль BMW X5 д.р.н. НОМЕР_2 припаркований біля лівого узбіччя у напрямку від вул. С.Петлюри до вул. Петра Дорошенка, тобто на смузі зустрічного руху, між спеціальними місцями для стоянки автомобілів.

Матеріали справи, доказів аварійної зупинки автомобіля BMW X5 д.р.н. НОМЕР_2 не містять, так само як і не містять доказів вжиття водієм автомобіля BMW X5 заходів передбачених п.п. 9.9-9.11 ПДР.

В той же час подані захисником докази, фотоматеріали підтверджують, факт зупинки автомобіля BMW X5 в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) на правому узбіччі від вул. П. Дорошенка до вул. С. Петлюри та навпроти від визначеної дорожнім знаком місця стоянки на проїжджі частині дороги - вул. Івана Мазепи.

Відтак дії водія автомобіля BMW X5 у недотриманні вимог п. п. 1.3 -1.5, 15.1, 15.2, що виразились у зупиненні автомобіля BMW X5 д.р.н. НОМЕР_2 на проїжджій частині дороги на протилежному узбіччі від паркувальної зони, між спеціально пристосованими місцями для стоянки в зоні дії знаку, що забороняє зупинку та стоянку автомобілів, є створенням небезпеки та перешкоду для руху транспортних засобів, що рухаються вул. Івана Мазепи у напрямку від вул. П. Дорошенка до вул. С. Петлюри.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції.

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).

У відповідності до правового висновку Верховний Суду, що викладений у Постанові від 05.04.2018 у справі 585/8/16-к - у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність у матеріалах справи відомостей про ширину проїжджої частини вул. Івана Мазепи в місці події, відстані на яку припаркований автомобіль BMW X5 д.р.н. НОМЕР_2 перекриває проїжджу частину вул. Івана Мазепи для автомобілів, що рухаються у напрямку від вул. П.Дорошенка до вул. С.Петлюри, а також відсутність належних та допустимих доказів аварійної зупинки автомобіля BMW X5 д.р.н. НОМЕР_2 та вжиття його водієм заходів передбачених п.п. 9.9 - 9.11 ПДР, уповноваженими посадовими особами національної поліції не зібрано та не подано до суду достатньо доказів беззаперечної вини ОСОБА_3 та відсутність вини ОСОБА_4 у даній ДТП.

Виходячи з обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що водій автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 13. 1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталась ДТП не встановлено.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.