Провадження № 33/801/933/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Ткачук Вікторії Вікторівни, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження в справі закрито.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144007 від 19.10.2022 встановлено, що 03.10.2022 приблизно о 18 год 00 хв гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року захисник Ткачук В. В. подала від імені ОСОБА_1 апеляційну скаргу, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді справи суд неповно з`ясував обставини справи та зробив висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи, просить її скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд визнав його вину доведеною, а докази, що мстяться у справі достатніми. Захисник не погоджується з такими висновками суду, оскільки докази, на які посилається суд, не можуть вважатися належними та такими, що доводять вину правопорушника.

Судом не враховано, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 19.10.2022 близько 18:50 год він повернувся з роботи додому та виявив свою дружину ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, тому між ними виник конфлікт. В ході конфлікту дружина висловлювалась в його сторону нецензурною лайкою, шарпала за одяг, наносила удари в ділянки обличчя та ніг. Він, в свою чергу, намагався уникнути цього конфлікту та вийшов з квартири та для врегулювання ситуації, що склалася викликав поліцію. Працівники поліції, які прибули за викликом, відібрали у потерпілого ОСОБА_1 пояснення, намагались отримати пояснення від ОСОБА_2 , яка поводилась агресивно в присутності дітей, мала ознаки сп`яніння, в зв`язку з чим на неї було складено протокол від 19.10.2022 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який було призначено до розгляду в Вінницькому міському суді Вінницької області на 28.10.2022. Зазначені пояснення не були враховані судом та взагалі не відображені в оскаржуваній постанові. Також в постанові суду не відображено пояснення ОСОБА_2 , яка визнала, що між ними дійсно є конфлікт в зв`язку з тим, що вони перебувають на стадії розірвання шлюбу, а заяву про те, що до неї 03.10.2022 чоловік висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, подала тільки тому і тоді, коли відносно неї, 19.10.2022 було складено протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто очевидно, така заява була способом помсти, а не відображенням фактичних обставин справи.

Враховуючи зазначене, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказує, що дії ОСОБА_1 , зазначені в протоколі серії ВАБ № 144007 від 19.10.2022, не становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, в цьому протоколі не зазначені наслідки психологічного насильства, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Оскільки доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому просить провадження у цій справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Ткачук В. В. підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити. Зазначила, що між подружжям виник словесний конфлікт, про що зазначила сама ОСОБА_2 , а тому це не є домашнім насильством, як зазначив суд першої інстанції

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), погрози, образи чи переслідування, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Домашнє насильство це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною тенденцій (потреб, інтересів, ціннісних орієнтацій, соціальних установок, планів тощо) у свідомості окремо взятого індивіда, в міжособистісних взаємодіях та міжособистісних стосунках індивідів чи груп людей.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду та доводиться матеріалами справи.

Проте всупереч такому висновку, в своїх письмових поясненнях (а. с. 4) ОСОБА_2 вказує, що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виникло непорозуміння на фоні побутових проблем. ОСОБА_1 також вказує на те, що між ним та його дружиною виникла конфліктна ситуація, між ними склались неприязні відносини, існує триваючий конфлікт.

Також, на думку апеляційного суду, такі дії не призвели до обмеження волевиявлення потерпілої, контроль над нею, оскільки її дії в цій ситуації теж були кваліфіковані за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув, не дав належну правову оцінку доказам у справі, а тому безпідставно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду та доводиться матеріалами справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Ткачук Вікторії Вікторівни, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, скасувати і провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко