Житомирський апеляційний суд
Справа №275/701/21 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Білоус Т.А., захисника Нестеренка М.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого інженером ПГ «СТАРТ»,

в с т а н о в и в :

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, 06.08.2021 року о 19 год. 02 хв. на автомобільній дорозі Брусилів-Осівці + 1200 м. водій ОСОБА_1 керував мопедом GEAR, без д.н.з., з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера та проведення медичного огляду в медичному закладі відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 оспорює фактичні обставини справи та вказує, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, хоча в цей день керував мопедом без посвідчення водія, оскільки їх не має.

Стверджує, що працівники поліції незаконно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Відеозапис події є неповним та небезперервним, не відображає всю подію. В протоколі не зазначено за допомогою якого приладу було здійснено відеозапис правопорушення, а тому він є неналежним доказом у справі.

Також, вказує, що в той день вранці він вживав пиво, однак перед виїздом з роботи, результат огляду показав негативний. В подальшому, на проведення огляду на місці він не погодився, наполягав на присутності захисника та висловив бажання пройти огляд в лікарні. На його думку стягнення у виді позбавлення права керування до нього також застосовано незаконно, оскільки він не має посвідчення водія.

Заслухавши пояснення захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом.

З відеозапису здійсненого працівниками поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено мопед під керуванням ОСОБА_1 , при повідомленні причин зупинки останній, зокрема не заперечував, що вживав пиво, а також на прямі запитання поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився та працівниками поліції йому було роз`яснено наслідки таких дій та суть правопорушення.

Зазначені докази, які на думку апеляційного суду є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 , в тій частині, що він поза фіксацією події був згоден на огляд в медичному закладі та заявляв клопотання про надання правничої допомоги, оскільки він від пояснень та від підпису протоколу відмовився, клопотань не заявляв.

Крім того, апеляційний суд вважає, що та обставина, що відеозапис події не містить всього запису оформлення матеріалів, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він під відеозапис не заперечував наявності в нього ознак сп`яніння та вживання алкоголю (1 літри пива) перед керуванням мопедом та чітко повідомляв, що відмовляється від огляду.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом незаконно застосовано, щодо нього додаткове стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки він не є суб`єктом правопорушення так як не має права на керування транспортним засобом на переконання апеляційного суду є необґрунтованими.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція цієї норми закону передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Частини 2 та 3 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за вчинення аналогічних дій повторно та двічі протягом року та також передбачають обов`язкове стягнення - позбавлення права керування транспортним засобом на строк три та десять років.

Системний аналіз цієї норми закону дає підстави для висновку, що такий обов`язковий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом повинен застосовуватися не залежно від того чи має особа на час вчинення правопорушення право керувати транспортним засобом.

Так, за ч. 2, 3 ст. 130 КУпАП особа яка вже позбавлена права керування транспортним засобом (не має права на керування транспортним засобом) всерівно позбавляється права керування на більший строк до нового стягнення приєднується невідбута частина стягнення.

Статтею 30 КУпАП не передбачено можливість не застосування цього обов`язкового виду стягнення до осіб, які керують транспортним засобом не маючи такого права відповідно до вимог закону.

Метою застосування адміністративного стягнення, відповідно до змісту ст. 23 КУпАП, є виховання особи в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами, а тому, не застосування такого обов`язкового виду стягнення до осіб, які керують транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння не маючи права виконувати функції водія, очевидно не відповідатиме цим вимогам закону.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук