Справа № 545/1595/22
Провадження № 3/545/561/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2022 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Богомолова Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює водієм ТОВ «Полтава-Тревел» с. Зінці, вул.П.Орлика,76, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інші відомості не відомо,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2022 року на адресу Полтавського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал, згідно якого, 13.05.2022 року о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_1 на а/д Київ-Харків-Довжанський 344 км керував автомобілем РУТА 20 СПГ, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.31-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що про обмеження, накладені виконавцем, йому відомо не було, оскільки жодного документа він не отримував та про обмежувальні заходи його ніхто не попереджав. При складанні адміністративного протоколу він дізнався про наявність обмежень від працівників поліції та поїхав до виконавця, який пояснив про наявність заборгованості по аліментам. Проте заборгованості по аліментах в нього не було, про що виконавцю було надано відповідні квитанції і накладені обмеження виконавцем були зняті.

З адміністративним протоколом він не згоден, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, тому провадження відносно нього просить закрити.

Вивчивши матеріали справа, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця ж правова норма забороняє покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі статтями 245,252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Однак, будь-які докази про наявність у діях ОСОБА_1 умислу у керуванні ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, матеріали справи не містять.

Згідно з постановою ст.державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 30.06.2022 року ВП№ 49507753, щодо ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1441/09, виданого 19.10.2009 року.

Матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови, хоча згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене, будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

За таких обставин суд доходить висновку, що недоведено наявність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, як вини у форму умислу, а отже, у діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.126 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.В.Богомолова