Провадження № 3-зв/127/2/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.20201.02.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Цвєткова О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про відвід судді Воробйова В.В.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Воробйова В.В. перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП).

25.01.2022 адвокат Цвєтков О.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , подав до відділу прийому суду заяву про відвід судді Воробйова В.В. Заява мотивована тим, що суддя упереджений. Зокрема, після дослідження усіх матеріалів справи та виходу до нарадчої кімнати суддя ухвалив рішення не про закриття провадження у справі, а про її повернення на доопрацювання у зв`язку з відсутністю ряду доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення. На переконання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, такі дії судді свідчать про його упередженість і намір допомоги працівникам патрульної поліції притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. При цьому захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що рішення про повернення адміністративного матеріалу могло бути прийняте лише до початку його розгляду по суті, а не після дослідження усіх наданих суду доказів. Крім того, після повернення адміністративного матеріалу після його доопрацювання, останній був знов переданий на розгляд судді Воробйову В.В. На переконання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передача адміністративного матеріалу судді Воробйову В.В. свідчить про недотримання вимог чинного законодавства про автоматичний розподіл судових справ.

Адвокат Цвєкков О.В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Також зауважив, що в одному із судових засідань суддя повідомив, що наявність постанови про закриття провадження у справі не перешкоджає подальшому розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду.

Заслухавши доводи адвоката Цвєткова О.В., дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд дійшов до такого висновку.

Чинний КпАП не містить відповідних правових норм, які б уповноважували сторін справи (її учасників) на звернення із заявою про відвід судді. Відповідно відсутнє й правове регламентування порядку розгляду таких заяв і підстав для відводу судді. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) хоча особа за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Також й інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини», «Маліге (Malige) проти Франції»).

У зв`язку з тим, що санкцією закону про адміністративну відповідальність, до якої ОСОБА_3 притягується до відповідальності, передбачене зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає, що у даному випадку її слід розцінювати саме крізь призму пред`явлення кримінального покарання і відповідно під час вирішення заяви про відвід судді слід керуватися саме кримінально-процесуальним законом.

Чинним кримінально-процесуальним законодавством України, зокрема частиною першою статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено правові підстави, які унеможливлюють участь судді в кримінальному провадженні.

Зокрема, зазначеною статтею визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У заяві про відвід судді жодна із зазначених підстав захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наведене не була. Натомість як на підставу для відводу судді захисник посилався на те, що суддя повернув справу про адміністративне правопорушення не до початку її розгляду, а після проведення судового слідства і виходу суду до нарадчої кімнати. Суд вважає за доцільне зауважити, що чинні норми КпАП не передбачають можливість направлення адміністративного матеріалу на доопрацювання, однак суд вважає за доцільне звернути увагу, що Верховний Суд України (далі ВСУ) визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14). Отже, на переконання суду, правові підстави для відводу судді у зв`язку з направленням адміністративного матеріалу на доопрацювання відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для відводу судді у зв`язку з його упередженістю, суд вважає за доцільне зауважити таке.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці нагадував про існування у питанні безсторонності судді (суду) об`єктивного та суб`єктивного критерію. Зокрема, у справі «Олександру-Маріан Янку проти Румунії» (заява № 60858/15), «Паунович проти Сербії» (заява №54574/07) ЄСПЛ нагадав, що під суб`єктивним критерієм безсторонності маються на увазі особисті переконання і поведінка судді чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі Під об`єктивним критерієм мається на увазі, чи дотримав суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості; чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Слід при цьому зауважити, що застосовуючи суб`єктивний тест, ЄСПЛ неодноразово постановляв, що особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою, доки не доведено протилежного («Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії»); повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти , що можуть поставити під сумнів його безсторонність («Морель проти Франції», «Пескадор Валеро проти Іспанії», «Лука проти Румунії»). Об`єктивний тест, згідно з практикою ЄСПЛ, стосується переважно ієрархічних та інших зв`язків між суддею та іншими особами у справі («Межнаріч проти Хорватії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Об`єктивні відомості, які б свідчили про упередженість суду з точки зору наведених вище об`єктивного чи суб`єктивного критерію, суду не надані. Тому суд вважає, що правові підстави для відводу судді у зв`язку з його упередженістю також відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для відводу судді у зв`язку з порушенням порядку передачі матеріалів для розгляду судді, суд враховує таке.

Захисник особи про адміністративне правопорушення у заяві про відвід посилався на те, що після повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання суддя не міг повторно здійснювати розгляд зазначених матеріалів після їх повторного направлення до суду. Разом з тим, ні процесуальні норми, ні Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради Суддів України № 30 від 26.11.2010 не містять такої заборони. Тому суд вважає, що правові підстави для відводу судді з наведених вище міркувань також відсутні.

Керуючись статтями 278, 283 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Цвєткова О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про відвід судді Воробйова В.В. відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: