Єдиний унікальний номер 725/5278/22
Номер провадження 3/725/2865/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2022 року о 00 год. 22 хв. у м. Чернівці по вул. Руська,193, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alkotest Drager» 7510, результат огляду 1,32 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гнатовський О.С. через канцелярію суду подав заперечення на протокол, в яких просив справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 закрити у зв`язку із вчиненням останнім вказаних дій в стані крайньої необхідності, та зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки йому зателефонувала мати та повідомила, що його племінник у вкрай важкому стані та потрапив до реанімації ЛШМД, а через комендантську годину іншого способу дістатися туди у нього не було, і він був змушений сісти за кермо. Вважає, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення в стані крайньої необхідності.

Також вказав, що в матеріалах справи відсутній безперервний відеозапис з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, адже відеозаписи, які містяться у файлі «export-6q5th» містять ознаки втручання. Вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак, твердження ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у стані крайньої необхідності задля допомоги людині, не заслуговують на увагу, оскільки така небезпека могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із можливим заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам (викликом швидкої допомоги, чи послугами таксі).

ОСОБА_1 грубо порушуючи ПДР України (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), своїми діями міг заподіяти рівноцінну або більш значну шкоду іншим охоронюваним законом інтересам, а отже така дія не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №145487 від 10.09.2022 року, письмовими поясненнями, актом огляду на стан сп`яніння приладом «Драгер» від 10.09.2022 року, відеоматеріалами, та іншими матеріалами справи, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, матеріальний стан правопорушника та дані про його особу.

Враховуючи всі обставини справи, на правопорушника ОСОБА_1 слід накласти стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496 грн. 20коп. в дохід держави.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст. 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало