Справа №751/3908/22
Провадження №3/751/1961/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу - місце роботи не відомо, місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП

за участі сторін:

особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник Петрикей І.А.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №145677, 26.09.2022 року о 23 год. 05 хв. в м. Чернігові по вул. Ріпкинській, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200» /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`янінняу встановленому порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога ЧОПНЛ відмовився на портативний відео реєстратор №474000.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в порушенні вимог п.2.5 ПДР України не визнав та надав показання, що ввечері 26.09.2022 року він дійсно керував транспортним засобом, однак ближче до 22 години, з огляду на незадовільний стан здоров`я, ним було прийнято рішення про необхідність здійснення зупинки автомобіля та виклик сина для подальшого керування. Очікуючи приїзд сина, ОСОБА_1 підтвердив вжиття спиртних напоїв, однак категорично заперечив факт подальшого керування автомобілем.

Узагальнююча позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечення факту виконання функцій водія після вжиття алкогольних напоїв. Вимогу працівників поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вважав неправомірною, оскільки автомобіль в просторі не переміщувався та не використовувався за призначенням, а відтак він не виконував функцію водія.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій- це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно ч.ч.1-3 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З огляду на вищевказані положення Закону, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія.

На працівників поліції, як службових осіб органу виконавчої влади, покладений обов`язок дотримуватися вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», тобто, діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Це рівною мірою стосується і дотримання вимог КУпАП, а також приписів наведених вище підзаконних нормативно-правових актів щодо порядку огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Безумовно, що ступінь небезпеки правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є надзвичайно високою, проте ігнорування права на справедливе здійснення правосуддя не може виправдати основну мету зміцнення законності та запобігання правопорушенням, а відтак, суд повинен переконатися, що спосіб отримання доказів, які будуть покладені в основу обвинувачення, був справедливим.

Належна правова процедура має застосовуватись як під час оформлення працівниками поліції адміністративного протоколу та збору доказів, так і під час судового розгляду, адже її недотримання тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції права на справедливий суд.

Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про те, що 26.09.2022 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200»/д.н.з. НОМЕР_1 /в м. Чернігові по вул. Ріпкинській 3, тобто, був водієм зазначеного транспортного засобу в розумінні положень ПДР України.

З переглянутих відеозаписів вбачається, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення не містить фіксації руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Вказана обставина фактично виключає належність та допустимість цього відеозапису як доказу його винуватості в адміністративному правопорушенні.

Наявні в матеріалах письмові докази у своїй сукупності підтверджують виключно ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте, не містять будь-якої інформації за яких обставин працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням останнього та чи дійсно вказаний транспортний засіб перебував у русі, що виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.

В конкретному випадку через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій, суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити фактичні обставини.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наявний в справі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини,викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали у суду сумніви.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР№5945203 вбачається, що водій ОСОБА_1 о 23 год. 48 хв. 26.09.2022 року здійснив зупинку по вул. Ріпкинська 3 в м. Чернігів, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР України.

Виходячи з даних протоколу водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 23 год. 05 хв., а власне сам адміністративний протокол було складено о 23 год. 32 хв. 26.09.2022 року.

Тобто, з письмових доказів в хронологічному порядку можна зробити висновок, що спочатку стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та відсторонено від права керування, проте, останній знову почав керувати автомобілем та порушив вимоги п.15.9 ПДР України. Натомість з переглянутого відео вбачається, що перебіг подій оформлення адміністративного протоколу, зокрема і виявлення транспортного засобу, та винесення постанови відбувався в іншому хронологічному порядку.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п.2.5 ПДР в розпорядження суду надано не було.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 по притягненню його до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.Г. Павлов