ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 05.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 021980 вбачається, що 18.09.2022 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі на перехресті вул. Пушкінська, 10 та вул. Грецька, 18, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

Як слідує з протоколу та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виконував поворот ліворуч на вул. Грецьку в середньому ряду, коли в цей час з лівого ряду виконував поворот автомобіль Land Rover і здійснив наїзд на його автомобіль.

18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій підтвердив вказані вище обставини та вважав, що на його автомобіль було здійснено наїзд.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 18.09.2021 року о 19 год. 30 хв. керував транспортним засобом Chevrolet, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі на перехресті вул. Пушкінська, 10 та вул. Грецька, 18, в середньому ряду здійснював поворот ліворуч. В цей час автомобіль Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 також здійснював поворот ліворуч з крайнього лівого ряду і здійснив наїзд на його автомобіль в задню частину автомобіля, а саме двері, крило, бампер.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 021980 від 18.09.2022 року додано копію протоколу про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 021978 від 18.09.2022 року відносно ОСОБА_2 , схемою місця ДТП, поясненнями учасників пригоди.

Як слідує з пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 доданих до протоколу, остання рухалась в крайній лівій смузі по вул. Пушкінська під час повороту ліворуч на зелене світло на вулицю Грецьку, в своїй полосі відбулось зіткнення від автомобіля з сусіднього ряду в його сторону, після чого вона зупинилась.

Однак, суд не в змозі погодитись з такими поясненнями, оскільки з наданої суду та дослідженого в судовому засіданні схеми ДТП вбачається, що пошкодження на автомобілі Land Rover містяться по правій стороні, а саме переднього бамперу справа, а пошкодження автомобіля Chevrolet містяться зліва на задньому бампері, заднього лівого крила, задньої лівої двері, що свідчить, що вказана особа ( ОСОБА_2 ) рухалась трошки позаду та виконуючи поворот ліворуч сама допустила невеликий заїзд в траєкторію руху автомобіля Chevrolet.

Пояснення учасників ДТП протирічать один одному, кожний учасник ДТП покладає вину на іншого.

В той же час в матеріалах справи наявна схема ДТП від 18.09.2022 року складена інспектором роти 3 бат. 2 полку УПП в Одеській області ДПП ст. л-нт поліції Римаревим В., яка була підписана обома учасниками ДТП без жодних зауважень та нарікань.

На вказаній схемі вбачається точне місце ДТП із зазначенням прив`язки, напрямки руху автомобілів, місце розташування транспортних засобів після ДТП, тощо. Також були зафіксовані видимі (зовнішні) пошкодження транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП.

Після надходження справи про адміністративне правопорушення до суду, учасниками ДТП не подавались жодні заяви чи клопотання щодо невідповідності складеної схеми ДТП чи будь-яких інших недоліків в ній, а тому суд приймає вказану схему місця ДТП, з якою ознайомлені всі учасники ДТП, про що містяться відповідні відмітки, як належний та допустимий доказ.

З вказаної схеми вбачається, що зіткнення відбулося у дорожній смузі по якій рухався ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку, що інший учасник ДТП ОСОБА_2 виїхала за межі своєї смуги.

Розташування пошкоджень на двох автомобілях суперечить обставинам викладеним в поясненнях ОСОБА_2 та навпаки підтверджують позицію ОСОБА_1 , оскільки, навіть якщо припустити, що водій автомобіля Chevrolet як це стверджує ОСОБА_2 в своїх поясненнях, різко повернув в її полосу руху, то механізм утворення пошкоджень мав би бути іншим, та автомобіль Land Rover мав би пошкодження значніші пошкодження правої сторони, а не задньої частини, та у автомобіля Chevrolet в іншій частині лівого боку, зокрема центральній та передній.

Разом з тим, відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В той же час, у відповідності до п.1.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відтак, водій автомобіля Chevrolet, номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух в дозволеній смузі руху у дозволеному напрямку розраховував на виконання Правил дорожнього руху іншим учасником, який здійснював рух по вул. Пушкінська під час повороту праворуч на вулицю Грецька.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , а також позиції ОСОБА_2 , обставин, викладених у поясненнях у справі про адміністративне правопорушення, механізм утворення пошкоджень, відповідно до схеми місця ДТП, що дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам пункту 13.1 ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Дослідженні судом матеріали, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджують наявності події і складу адміністративного правопорушення, за наступних причин.

Враховуючи наведене, доводи протоколу про адміністративне правопорушення щодо наявності вини ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження іншими матеріалами справи, а навпаки - ними спростовані. Також, не знайшли свого підтвердження доводи, викладені у поясненнях другого учасника ДТП водія автомобіля Land Rover, номерний знак НОМЕР_2 . Натомість, доводи ОСОБА_1 , викладені у його поясненнях, в ході розгляду справи підтвердилися.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідност.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, за якою суд міг би прийняти рішення, не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 124, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя Косіцина В.В.