Березівський районний суд Одеської області
23.11.2022
Справа № 494/1017/22
Провадження № 3/494/597/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Лебединський С.Й. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом інспектора СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області серії ОБ №099376 від 03 серпня 2022 р., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

На адресу суду надійшов адміністративний протокол, відповідно до якого 03 серпня 2022 р. приблизно о 21 годині 10 хв. ОСОБА_1 по вул. Сонячній в с. Новоселівка Березівського району Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103» з д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Вміст алкоголю за показами приладу склав 1,56 проміле.

Правопорушник та його представник у судове засідання призначене на 15 вересня 2022 р. не з`явилися, проте представник надіслав клопотання у якому просив закрити провадження по страві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та пояснив суду, що під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння не зазначено, не роз`ясненно права та обов`язки, та не зазначений технічний засіб яким здійснено відеозапис і взагалі ОСОБА_1 функції водія не виконував, а лише сидів за кермом.

У судове засідання, призначене на 23 листопада 2022 р., правопорушник та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомили.

Згідно ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу за відсутності осіб, що повідомлялись, але не з`явились.

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд вважає наступне.

Згідно до положень ч.ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як передбачено положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, у відповідності до вищенаведеної ст.251 КУпАП в діях правопорушника склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП не доведений.

Так, суд звертає увагу на те, що у фабулі обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №099376 від 03.08.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ознаки алкогольного сп`яніння взагалі не зазначені.

На думку суду відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» щодо застосовування судами практики Європейського суду з прав людини, як джерело права, виходить з наступного:

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). В рішенні по даній справі ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер (БсИтаиїгег) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року Європейський Суд з прав людини вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що ОСОБА_1 повинен був користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Проте, ні в матеріалах адміністративної справи, ні на відеозаписі не має підтверджень роз`яснення правопорушнику його прав та обов`язків, мати захисника та інші.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

З цього приводу у Постанові від 22 січня 2020 року по справі № 661/4353/15-к в провадженні №51-3971км 19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду визнав правильним висновок апеляційного суду, що сам по собі факт визнання обвинуваченим своєї винуватості не дає суду права ігнорувати істотні порушення прав підсудного під час збирання доказів, зокрема, якщо протокол не містить відомостей про те, що тому перед початком процесуальної дії підсудному були роз`яснені його права та обов`язки, у тому числі право на правову допомогу, тоді має місце істотне порушенням його прав, яке тягне за собою недопустимість як доказу фактичних даних протоколу і результатів цієї процесуальної дії.

При цьому, в протоколі ОБ №099376 від 03 серпня 2022 р., відносно ОСОБА_1 не зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

За тлумаченням Верховного Суду, не зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, що долучений відповідачем до матеріалів справи, є недотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, адже приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваному документі по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (із Постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року, справа №524/9716/16-а, адміністративне провадження №К/9901/33555/18).

Спираючись на викладені висновки Верховного Суду, суд вважає що протокол та доданий до протоколу-відеозапис є недопустимими як докази фактичних даних зазначених у протоколі і відео результатів цієї процесуальної дії.

Суд також звертає увагу на те, що на долученому до протоколу відеозаписі, ОСОБА_1 сидіть за кермом, а не виконує функцію водія, що унеможливлює притягнення останнього до відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння.

Адже на погляд Верховного Суду, виключно водій, а не особа, яка сидить з кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху (із Постанови Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 204/8036/16-а), до того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Проте, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Протокол по своїй правовій природі є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (Постанова Верховного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

На думку суду визнання ОСОБА_1 на відео обставин керування транспортним засобом не доводять беззаперечно, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, бо відеозапис такого факту не підтверджує.

З огляду на вищенаведене суттєве порушення працівником поліції нормативних актів, що регулюють порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, а у сукупності достатні докази вчинення правопорушником дій за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 не може бути притягнений до відповідальності, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.278-280, п.1 ч.1 ст.284, 285, ч.2 ст.294 КУпАП України

у х в а л и в:

ОСОБА_1 звільнити від відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі №494/1017/22 відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її винесення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя: _______________________________________________-