Номер провадження: 33/813/108/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

прокурора Щербіни Н.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, зі стягненням судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ», тобто посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв. 00 год. 01.04.2021 року), а саме 08.04.2021 року о 18:07 год. опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (за минулий 2020 рік), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що судом не враховано, що умислу на несвоєчасне подання декларації та приховання від НАЗК інформації щодо майнового стану він не мав, йому не було відомо яку посаду він займав, а також щодо його обов`язку подання декларації. Також ОСОБА_1 зазначає, що не мав можливості подати вчасно декларацію через несправність ноутбуку та закінчення строку дії ключа електронного цифрового підпису.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; допитавши свідка ОСОБА_2 ; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №880/2021 року від 13.08.2021 року, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи суб`єктом декларування і суб`єктом відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до ст.172-6 КУпАП, як особа, яка припинила з 12.10.2020 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування на посаді начальника відділу претензійно позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ», в порушення абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав 08.04.2021 року о 18:07 год. декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування типу «після звільнення» за 2020 рік (а.с.1-11).

Наведені обставини підтверджуються долученими до протоколу про адміністративне правопорушення: повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №121/08-08-0848 від 06.04.2021 року та послідовністю дій користувача ОСОБА_1 в системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2021 року по 08.04.2021 року, з якої вбачається, що останній зайшов у систему 08.04.2021 о 17:59 год. та подав декларацію 08.04.2021 року о 18:07 год.(а.с.16-18); Витягом з наказу №631-О від 02.11.2017 року директора ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про переведення ОСОБА_1 постійно з 01.11.2017 року начальником відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ» (а.с.35); копією Наказу №353/О-2 від 12.10.2020 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП (а.с.36); декларацією ОСОБА_1 від 08.04.2021 року (а.с.43-47).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить будь-яких доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про доведеність його вини.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 п. 2 п.п. «а» ст. 3 Закону суб`єктами, особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на яких поширюється дія Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статі.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону та чинного законодавства, згідно ст. 81 ЦК України, юридична особа публічного права створюється розпорядженням Президента України, органу державної влади, органу влади АРК та органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр), засновником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» є Міністерство Інфраструктури України, яке за організаційно - правою формою є органом державної влади, до сфери управління якого належить створене ним ДП «МТП «Чорноморськ». Відповідно до пп. 3.1. п. 3 Статуту ДП «МТП «Чорноморськ», вказане підприємство є юридичною особою публічного права.

Посадові особи таких підприємств (інших юридичних осіб) є суб`єктами декларування, на яких поширюються дія розділу VII («Фінансовий контроль») Закону з урахуванням особливостей, визначених частиною 5 статті 45 Закону. Згідно із пунктом 3 «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», у цілях визначення суб`єктів, на яких поширюється дія Закону, під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі адміністративно-господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника.

Відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст. 3 Закону, під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних державних установ і підприємств слід розуміти осіб, які повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно господарські функції.

Відповідно до Примітки 1. до статті 364 КК України визначено поняття службової особи, згідно якої службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, органом повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У разі визначення посадових осіб на державних підприємствах до уваги слід також брати положення частини третьої статті 65 Господарського кодексу України. Зважаючи на зміст цієї норми, посадовими особами підприємства є керівник, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника. До прикладу, виконавчі директори, директори з окремих питань, директори департаментів, начальники відділів, служб, центрів, бюро, груп тощо та заступники керівників структурних підрозділів (у тому числі відокремлених, а також підрозділів у структурі таких відокремлених підрозділів) таких юридичних осіб безумовно наділені адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями.

При визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть в разі не визначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства він може бути посадовою особою і бути суб`єктом декларування в розумінні Закону з огляду на здійснювані ним адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функцій.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» під організаційно-розпорядчими обов`язками обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Відповідно до пункту 8 Статуту ДП «МТП «Чорноморськ», одними з повноважень директора є: затвердження штатного розпису, положення про відокремлені та структурні підрозділи Підприємства; призначення та звільнення з посади працівників підприємства відповідно до штатного розпису підприємства; в межах своєї компетенції видання наказів, розпоряджень, та доручень (вказівок), обов`язкових до всіх працівників підприємства, його відокремлених та структурних підрозділів. Таким чином Директор, шляхом видання розпорядчого документу затверджує визначені обсяги функцій (обов`язків) відповідного працівника підприємства та визначає обов`язки (функції) осіб - працівників відповідно до займаних ними посад.

Відповідно наказу «Про затвердження Антикорупційної програми підприємства» директора ДП «МТП «Чорноморськ» №129 від 26.03.2019 року, на підприємстві затверджено відповідну Антикорупційну програму.

Пунктом 2.1. програми встановлюється, що Антикорупційна програма є обов`язковою для виконання усіма працівниками ДП «МТП «Чорноморськ», включаючи посадови осіб усіх рівнів, керівника, а також для усіх господарюючих суб`єктів над якими вона здійснює контроль. Пункт 2.3. визначає, що здійснення заходів щодо виконання (реалізації) Антикорупційної програми в межах своїх повноважень провадять, у тому числі посадові особи ДП «МТП «Чорноморськ» всіх рівнів та інші працівники підприємства.

Відповідно наказу т.в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» №349-Аг від 30.12.2019 року «Про затвердження та введення в дію Переліку посад, на які розповсюджується обов`язок заповнення електронної декларації», відповідно до п. 19.3 посада начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ», віднесена до посад ДП «МТП «Чорноморськ», на які розповсюджується статус посадових осіб юридичних осіб публічного права, прирівняних до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до пп.«а» ч.1 ст. 3 Закону, та які зобов`язані подавати декларацію згідно зі ст. 45 Закону.

Відповідно наказу т.в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» №350-Aг від 30.12.2019 року «Про подання електронної декларації осіб, прирівняних до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до Закону, посадовим особам встановлено обов`язок подавати декларації відповідно до ст. 45 Закону з урахуванням Рішень і Роз`яснень НАЗК.

Відповідно до наказу ДП «МТП «Чорноморськ» №631-О від 02.11.2017 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення з 01.11.2017 року.

Наказом ДП «МТП «Чорноморськ» №353/О-2 від 12.10.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ» з 12.10.2020 року через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, начальник відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання рішень служби правового забезпечення Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_1 , є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та на нього поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», а тому він є суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, як особа зазначена у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, тобто зобов`язаний виконувати вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції»

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідності інших людей.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидії корупції» встановлено, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені в пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього закону.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 03.02.2021 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» визначено, що декларація особи, яка припинила діяльність (декларація «після звільнення») це декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Відлік строку подачі декларації «після звільнення» починається з 00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність.

Враховуючи наведене, останнім днем роботи ОСОБА_1 на посаді начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ», таким що в часі «припиняє діяльність», є 12.10.2020 року та він є звільненим з вказаної посади, таким що «припинив діяльність» на вказаній посаді, з 13.10.2021 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, зазначена у пункті 2, підпункті «а» частини першої статті 3 Закону, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 12.10.2020 року, був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, типу «після звільнення», до 00 годин 00 хвилин 01.04.2021 року.

Проте, ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення абзацу другого частини другої статті 45 Закону, припинивши діяльність на посаді начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ», як посадова особа юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав відповідну декларацію типу «після звільнення», лише 08.04.2021 року о 18:07 год., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених функцій держави або місцевого самоврядування, та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності в його діях ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Згідно диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо яку саме посаду він обіймав, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки останньому достеменно було відомо, що відповідно до наказу ДП «МТП «Чорноморськ» №631-О від 02.11.2017 року він був призначений на посаду начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення з 01.11.2017 року.

08.10.2020 року ОСОБА_1 було подано власноручно написану заяву на ім`я в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» про звільнення його із займаної посади начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення 12.10.2020 року за п.6 ст.36 КЗпП України у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, з виплатою допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , не заперечував власноручного подання вказаної заяви.

Наказом ДП «МТП «Чорноморськ» №353/О-2 від 12.10.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ» з 12.10.2020 року через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Вищевказані факти підтверджують, що ОСОБА_1 було достовірно та беззаперечно відомо про займану ним посаду в ДП «МТП «Чорноморськ».

Доводи ОСОБА_1 про те, що в номері 20 запису трудової книжки про його звільнення не зазначено назви посади, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки з попереднього номеру 19 запису трудової книжки НОМЕР_1 вбачається повна назва посади, яку обіймав ОСОБА_1 , та наказ №631/о від 02.11.2017 року на підставі якого внесений вказаний запис, інших записів не міститься.

Відповідно до п.3 Наказу №449 від 16.12.2019 року «Про зміни в організації виробництва і праці» в.о. директора ДП «Морського торговельного порту «Чорноморськ» ОСОБА_3 , визначено з 01.04.2020 року ліквідувати посеред іншого, зокрема службу правового забезпечення з усіма робочими місцями та посадами, що складають їхні штатні розписи.

Із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 11.06.2020 року, про що свідчить його власноручний підпис.

Листом за вих.№523/11.2-11-680 від 08.04.2020 року, за підписом начальника кадрової служби ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомлено про необхідність приступити до роботи з 01.04.2020 року по закінченню відпустки по догляду за дитиною до досягненню нею трьох років, та надати пояснення щодо відсутності на робочому місці.

Згідно рекомендованого повідомлення вказаний лист вручений 13.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_1 під підпис.

Крім того, на звернення ОСОБА_1 від 08.05.2020 року, начальником кадрової служби ОСОБА_4 від 21.05.2020 року, останнього повідомлено, що станом на 30.03.2020 року працівникам служби правового забезпечення чи працівникам служби правового забезпечення та претензійної роботи ДП «МТП «Чорноморськ», як структурного підрозділу нової організаційної структури підприємства, простій не оголошувався, призупинення не здійснювалось.

Вказаний лист направлено ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням, який згідно відмітки було вручено під підпис 25.05.2020 року.

Аналогічна інформація висвітлена в листах вих.551/11.2-11 від 24.04.2020 року, вих.№506/11.2-11-960 від 18.05.2020 року, вих.№574/11.2-11-980 від 21.05.2020 року, що були вручені ОСОБА_1 під підпис 25.04.2020 року та 25.05.2020 року відповідно.

Згідно Наказу №255 від 31.07.2020 року в.о. директора ДП «Морського торговельного порту «Чорноморськ» Попова О.М. визначено провести з 03.11.2020 року зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення чисельності працівників ДП «МТП «Чорноморськ» у структурних підрозділах підприємства. Оголосити з 04.08.2020 року працівникам підприємства, зазначеним у додатках 1-17 до даного наказу, простій не з вини працівника до моменту звільнення. Зокрема визначено, що з 04.08.2020 року, працівникам, зазначеним у додатках 1-17 до цього наказу, робочі місця в приміщеннях структурних підрозділів ДП «МТП «Чорноморськ»: зазначеним у додатку 15 до цього наказу в приміщеннях служби правового забезпечення та претензійної роботи.

Листом за вих.№1020/11.2-11-2156 від 08.10.2020 року, за підписом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на його заяву від 28.08.2020 року, роз`яснено положення за наказом №255 від 31.07.2020 року та повідомлено, що з п.п.2, 3 вказаного наказу йому оголошено простій не з вини працівника до моменту звільнення та визначено з 04.08.2020 року робоче місце у приміщеннях служби правового забезпечення та претензійної роботи, а також сповіщено про складення актів комісією з питань перевірки та контролю за дотриманням трудової дисципліни у зв`язку із неявкою на робоче місце.

Відповідно до рекомендованого повідомлення, вказаний лист вручений під підпис 17.10.2020 року.

Згідно Попередження про наступне вивільнення (від 10.08.2020 року вих.№857/11.2-11) за підписом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення, було сповіщено, що відповідно до наказу №255 від 31.07.2020 року «Про зміни в організації виробництва і праці» його робоче місце скорочується з 03.11.2020 року та одночасно відповідно до ст.49-2 КЗпП України запропоновано переведення на одну з вакантних штатних одиниць на Підприємстві, а також роз`яснено його права та дії у разі відмови від переведення.

Відповідно до Повідомлення про зміну істотних умов праці (від 10.08.2020 року вих.№807/11.2-11) за підписом в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення, було повідомлено про зміну істотних умов праці з 12.10.2020 року відповідно до п.5 Наказу №255 від 31.07.2020 року «Про зміни в організації виробництва і праці» та роз`яснено його права.

Згідно опису, вищевказані документи, зокрема наказ №255 від 31.07.2020 року, попередження про наступне вивільнення (від 10.08.2020 року вих.№857/11.2-11), повідомлення про зміну істотних умов праці (від 10.08.2020 року вих.№807/11.2-11) були направлені поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням ОСОБА_1 за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до рекомендованого повідомлення вручений під підпис.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що адреса за якою були направлені документи вірна, та дійсно є місцем його мешкання.

Крім того, факт обізнаності ОСОБА_1 із займаною посадою, підтверджується його заявами: від 16.10.2018 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку; від 23.04.2020 року про визначення простою з оплатою; в яких ОСОБА_1 звертається до керівництва підприємства саме як начальник відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ».

Крім того, з наданими апеляційному суду документами, зокрема квитанціями за червень 2020 року, за липень 2020 року, за жовтень 2020 року та за листопад 2020 року, підтверджується, що ОСОБА_1 як начальник відділу претензійно-правової роботи та примусового виконання судових рішень отримував від МТП «Чорноморськ» відповідні виплати.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно від ДП «МТП «Чорноморськ» він отримував виплати при звільненні, а також йому оплачувались лікарняні.

Окрім цього, обставиною, що підтверджує обізнаність ОСОБА_1 із займаною посадою, є те, що 10.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «МТП «Чорноморськ» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення оплати за простій та стягнення моральної шкоди, знову ж таки, як начальник відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення ДП «МТП «Чорноморськ».

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.02.2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «МТП «Чорноморськ», третя особа Професійна спілка «Солідарність» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення оплати за простій та стягнення моральної шкоди, визнано протиправною бездіяльність керівництва ДП «МТП «Чорноморськ» щодо визначення простою ОСОБА_1 з 01.04.2020 року до моменту створення належних організаційних та технічних умов для належного виконання посадових обов`язків. Зобов`язано керівництво ДП «МТП «Чорноморськ» визначити начальнику відділу претензійно-правової роботи та примусового виконання судових рішень ОСОБА_1 простій з 01.04.2020 року до моменту створення належних організаційних та технічних умов для належного виконання посадових обов`язків з оплатою 2/3 годинної ставки. Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час простою не з вини працівника в розмірі 58047,00 грн, а також моральні збитки в розмірі 5000 грн (справа №523/6857/20, провадження №2/501/670/21).

Після чого ОСОБА_1 звернувся до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про примусове виконання виконавчого листа №523/6857/20, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 31.03.2021 року, за якою 01.04.2021 року старшим державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Паршенко О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно платіжного доручення №65007661 від 08.04.2021 року підтверджується сплата ДП «МТП «Чорноморськ» на рахунок Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області суму 64120,70 грн. за виконавчим листом №523/8657/20 від 31.03.2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Паршенко О.О. від 14.04.2021 року виконавче провадження за виконавчим листом №523/8657/20 від 31.03.2021 року закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням за виконавчим документом в повному обсязі, стягнення в повному обсязі заборгованості, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Вищевказані обставини також підтверджують факт обізнаності ОСОБА_1 із займаною ним посадою та стягненням з ДП «МТП «Чорноморськ» на його користь грошових коштів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про необхідність подання декларації, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, 12.10.2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис із Попередженням у зв`язку зі звільненням або припиненням повноважень з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій щодо вимог Закону України «Про запобігання корупції» стосовно посадових осіб юридичних осіб публічного права та осіб, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків. Згідно вказаного Попередження ОСОБА_1 був попереджений про зобов`язання подавати е-декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше двадцяти робочих днів, з дня такого припинення.

У попередженні ОСОБА_1 було роз`яснено, що якщо припинення відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення, у такому випадку декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими, з інформацією становим на останній день такого періоду.

Особи, які припинили діяльність з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, зобов`язані наступного року після припинення повноважень, у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня, подати декларацію за минулий рік (Додаток 5 до Антикорупційної програми ДП «МТП «Чорноморськ»).

Факт ознайомлення ОСОБА_1 12.10.2020 року із вказаним Попередженням підтверджується його власноручним підписом.

Крім того, факт обізнаності ОСОБА_1 щодо обов`язку і способу подачі декларації посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та терміни її подачі, підтверджується раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 :

-13.04.2017 року як кандидата на посаду начальника відділу претензійно-позовної роботи юридичної служби;

-19.04.2017 року виправлена декларація як кандидата на посаду начальника відділу претензійно-позовної роботи юридичної служби;

-12.03.2018 року щорічна декларація начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення;

-28.03.2019 року щорічна декларація начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення;

-30.04.2020 року щорічна декларація начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення;

-01.11.2020 року декларація перед звільненням начальника відділу претензійно-позовної роботи та примусового виконання судових рішень служби правового забезпечення (а.с.43).

Апеляційний суд звертає увагу, що подання ОСОБА_1 декларації 01.11.2020 року перед звільненням підтверджує ту, обставину, що останньому достеменно було відомо посаду яку він обіймав та його обов`язок щодо подачі декларації.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не зміг надати раціонального пояснення чому саме він все ж таки подав декларацію 01.11.2020 року (перед звільненням), а також 08.04.2021 року (після звільнення з пропуском встановленого строку), якщо, як він стверджує, йому не було відомо назви займаної ним посади та щодо його обов`язку подання декларації.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на його необізнаність стосовно необхідності подання декларації, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду та є такими, що спростовуються доказами по справі.

Крім того, апеляційний суд критично відноситься до посилань ОСОБА_1 в якості обставин, які перешкодили його вчасному поданню декларації, стосовно несправності ноутбуку та закінчення строку дії ключа його електронного цифрового підпису.

Вказані доводи апелянта не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.251 КУпАП, а також не спростовують встановлених оскарженою постановою доказів щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_1 не надав суду апеляційної інстанції жодного доказу, який би підтверджував той факт, щойого ноутбук знаходився у несправному стані та підлягав ремонту, а також причин неможливості використання інших комп`ютерних засобів, або інших доказів на підтвердження факту неможливості подання декларації у період з 01.01.2021 року до 00 год. 00 хв. 01.04.2021 року, в тому числі закінчення строку дії ключа його електронного цифрового підпису.

Водночас, стосовно доводів апелянта відносно закінчення строку дії ключа його електронного цифрового підпису, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 3 розділу ІІ «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», суб`єкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Таким чином, відсутність ЕЦП, чи закінчення строку його дії не звільняє суб`єктів декларування від обов`язку щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Апеляційний суд також звертає увагу, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу з 01 січня та закінчується 01 квітня, тобто законодавством встановлено тримісячний строк для суб`єктів декларування для можливості подання декларації, що є цілком достатнім для відшукання комп`ютерної техніки та отримання ключа електронного цифрового підпису, у разі закінчення строку його дії.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо неможливості подання ОСОБА_1 декларації у період з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року, що свідчить про невжиття останнім усіх можливих заходів, спрямованих на своєчасне подання декларації.

Апеляційний суд, при прийнятті рішення, також враховує непослідовність пояснень ОСОБА_1 щодо обставин несвоєчасного подання ним декларації, в тому числі його позиції в суді першої інстанції, де він просив закрити провадження у справі в зв`язку із малозначністю скоєного ним діяння, тобто фактично погоджувався з наявністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також його позиції в суді апеляційної інстанції щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що на думку апеляційного суду, може свідчити про нещирість апелянта та його намагання уникнути відповідальності.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Застосування судом першої інстанції стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, ОСОБА_1 не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, повністю доведена, а тому рішення суду першої інстанції щодо визнання останнього винуватим у вчинені адміністративного правопорушення - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський