Справа № 447/282/22 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/507/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 -

адвоката Степаняка І.В.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови судді, 29.01.2022 о 18:20 год. на а/д між с. Верин - с. Радів Стрийського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «DRAGER» у присутності двох свідків, тест № 4620, результат 1,41 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам нормативно-правових актів. Зазначає, що він не керував транспортним засобом і його працівники поліції не зупиняли, він не підлягав огляду на стан сп`яніння, а тому його не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що працівники поліції не здійснювали повної відеофіксації. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що розгляд справи відбувся у його відсутності та з порушенням правил підсудності, так як він знаходився неподалік с.Верни Стрийського району, а тому розгляд справ мав проводитися в Стрийському міськрайонному суді.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а копію постанови отримав лише 13 квітня 2022 року; оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Степаняка І.В. про розгляд справи у відсутності правопорушника та про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 186960 від 29.01.2022, в якому викладена суть адміністративного правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою з приладу «DRAGER», згідно якого встановлено у ОСОБА_1 наявний вміст алкоголю 1,41 ‰ проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; відеозаписом події та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, в своїх поясненнях, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що випив 100 грам горілки, керував автомобілем, з порушенням згідний.

При цьому ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому, а навпаки власноручно зазначив, що з правопорушенням згідний.

Тобто особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушення під час складання протоколу щодо неї, а фактично її визнавала.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Що стосується доводів апелянта в частині недоведення факту керування ним транспортним засобом 29 січня 2022 року, то такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному в апеляційній скарзі, слід розцінити як спосіб уникнення від відповідальності за вчинені правопорушення, та відхиляє їх.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку, перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції і в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Не заслуговують на увагу доводи правопорушника ОСОБА_1 про те, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, так як Миколаївський районний суд Львівської області розглянув таку з дотриманням вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Таким чином з огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно останнього залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на один рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.