ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4636/22

Провадження № 33/4820/639/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Антала Є.В. та захисника Сторожук В.А. розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Сторожук В.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 3 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 304055 від 01.09.2022 року ОСОБА_1 01.09.2022 року о 11- 49 год. в м. Кам`янець Подільському, по вул. Грушевського, 1, керував транспортним засобом «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. .

Постановою Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 3 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В поданій апеляційній скарзі захисник Сторожук В.А. просить постанову Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 3 жовтня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в матеріалах справи відеофіксування є неповним (вирізаним, редагованим), час на відео не відповідає часу зупинення та часу складання протоколу. Вказує, що відео фіксування технічними засобами події адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає положенням п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, оскільки відеозйомка не була безперервною, час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , 01.09.22 року об 11.49 год, розмова з ОСОБА_2 з приводу огляду на стан сп`яніння 09.06 год, а протокол шодо нього складений о 12.10 год. Така хронологія фіксації правопорушення на думку захисника, не відповідає реальному часу фіксації та викликає об`єктивні сумніви щодо достовірності подій, зафіксованих на відеозаписі, відповідно свідчить про фальсифікацію з боку працівників поліції. На думку захисту, цей єдиний доказ долучений до матеріалів провадження є неналежним і не допустимим. Між тим суд безпідставно не дав оцінки твердженням захисту в цій частині та визнав відеозапис доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Зауважує, що насправді, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння буде зручніше для нього, умовили його, що він не потребує захисника, перешкоджали його спробам спілкування з захисником за телефоном, та взагалі не роз`яснювали ОСОБА_1 його прав та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАп та ст. 63 Конституції України. Будучі юридично не обізнаною людиною, ОСОБА_1 не розумів значення відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, його правових наслідків та відповідно складання протоколу щодо нього.

Захист посилається на те, що самого факту складання протоколу про адміністративне правопорушення 01.09.22 року щодо ОСОБА_1 , складеного працівниками поліції за результатами огляду на місці зупинки ТЗ, не зафіксовано на відеозаписі, наданому працівниками поліції та доданому до матеріалів провадження в порушення вимог п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.15 року № 1452/735. Такі дії поліцейських суперечать і положенням п. 9 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.15 року № 1395, якою чітко передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП щодо особи за умови фіксації цієї дії працівниками поліції, а за неможливості в присутності двох свідків. Захисник вважає, що за таких обставин, не можна вважати достовірним відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, зокрема права на захист, можливості скористатися послугами захисника та надання правової допомоги. Такі сумніви, за наведених обставинах суд повинен трактувати на користь особи, якій інкриміноване відповідне правопорушення.

Захисник вказує, що суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , працівників Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, які складали протокол щодо ОСОБА_1 . Свідчення поліцейських про обставини виявлення, фіксації правопорушення та складання протоколу не можна вважати об`єктивними, допустимими та достатніми доказами у провадженні. Така позиція узгоджується з постановою ВС від 20 квітня 2020 року № 161/5372/17 за висновками якої цінність свідка полягає в його об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. За висновком ВС інспектор не може бути об`єктивним свідком, визнав його свідчення недопустимими доказами у справі.

Зауважує, що ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя не відповідають дійсності, виходячи з відеозапису. Окрім цього відносяться до ознак алкогольного сп`яніння.

Вказує, що направлення на огляд водія ТЗ Сусляка ЄВ, з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також не відповідає вимогам Інструкції , складено 04.08.22 року, тобто не відповідає часу складання протоколу, медичний заклад Кам`янець-Подільська міска лікарня № 1, куди мав бути спрямований ОСОБА_1 не входить до затвердженого переліку закладів охорони здоров`я, які уповноважені здійснювати такий огляд.

У підсумку захист стверджує, що суд за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, прийняв не закону постанову на підставі недопустимих доказів та перебрав на себе функції обвинувачення.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Сторожук В.А. підтримала доводи своєї апеляційної скарги просила їх задовольнити з підстав, викладених у ній. ОСОБА_1 у судове засдання не з`явився, надав письмову заяву в якій просив розглянути скаргу у його відсутності за участю його захисника.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процессуального закону.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника, вважаю, що апеляційна скарга захисника Сторожук В.А. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга захисника Богатченко В.М. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 130 ч.1 КУпАП, інкриміновано. ОСОБА_1 , передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.15 року № 1395, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735., Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та розглянувши справу поверхово, дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

В обґрунтування вини останнього суд послався на обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №304055 від 01 вересня 2022 року, покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні на долучений до матеріалів провадження відеозапис.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суперечить вимогам закону, доводи захисника Сторожук В.А. стосовно того, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення вважаю слушними.

Апеляційний суд виходить з того, що обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не підтверджені належними доказами з огляду на наступне.

Виходячи з положень п 4, 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вивченням доданого до матеріалів провадження відеозаписом встановлено, що відеозйомка не була безперервною, час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , 01.09.22 року об 11.49 год, розмова працівників поліції з ОСОБА_1 з приводу огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована о 09.06 год, а протокол шодо нього складений о 12.10 год. Суд вважає, що така хронологія фіксації адміністративного правопорушення не відповідає реальному часу його виявлення та складанню протоколу, суперечить положенням п.4,5 Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, тому викликає об`єктивні, обґрунтовані сумніви щодо достовірності подій, зафіксованих на відеозаписі. Висновок суду про те, першим є відеозапис зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 з камери відео реєстратора патрульного автомобіля, наведених висновків не спростовує, оскільки в патрульному авто знаходилося двоє працівників поліції, які мали фіксувати подію правопорушення з часу зупинки ТЗ до часу складання протоколу щодо ОСОБА_1 , його ознайомлення з протоколом та вручення копії проткоколу, або оформлення відмови від таких дій. Цих вимог закону при оформленні матеріалів про адмінправопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 додержано не було.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, особі мають бути роз`яснені її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, маг право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, Іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Роз`яснення цих прав особі під час фіксування виявленого адміністративного правопорушення та сприяння в їх реалізації є однією з головних гарантій законності дій правоохоронних органів.

Перевіркою апеляційних доводів захисту встановлено, що самого факту складання протоколу про адміністративне правопорушення 01.09.22 року щодо ОСОБА_1 , складеного працівниками поліції за результатами огляду на місці зупинки ТЗ, не зафіксовано на відеозаписі, наданому працівниками поліції та доданому до матеріалів провадження в порушення вимог ст. 266 КУпАП, п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.15 року № 1452/735. Такі дії поліцейських суперечать і положенням п. 9 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.15 року № 1395, якою чітко передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП щодо особи за умови фіксації цієї дії працівниками поліції, а за неможливості в присутності двох свідків.

Суд вважає, що за таких обставин, не можна вважати достовірними відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, зокрема права на захист, можливості скористатися послугами захисника та надання правової допомоги. Такі дії слід визнати порушенням права ОСОБА_1 на захист. Такі сумніви, за наведених обставинах суд повинен трактувати на користь особи, якій інкриміноване відповідне правопорушення. Фактично відеозапис містить лише пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі та його відповідь на цю пропозицію. За таких обставин, суд вважає обгрунтованими твердження захисту в частині того, що відеозапис долучений до матеріалів провадження не можна визнати належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Виходячи з положень ст. 279 КУпАП, головуючий що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Отже, загальними засадами здійснення судового розгляду проваджень про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості самостійно, за власною ініціативою збирати докази, витребувати певні докази на підтвердження доведеності вини особи, обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтвердження або спростування доводів захисту. Суд витребовує певні документи у певних осіб, підприємств, установ, організації приймає процесуальне рішення про виклик та допит свідків виключно за результатами розгляду відповідних клопотань учасників судового розгляду. У іншому випадку суд втрачає функцію арбітра у судовому провадженні і перебирає на себе функції обвинувачення або захисту.

Перевіркою матеріалів провадження, зокрема протоколу судового засідання (а/с 39-40) встановлено, що суд в порушення вимог ст. 279 КУпАП за власної ініціативи без відповідного клопотання учасників судового розгляду викликав та допитав працівників Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які фіксували адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 01.09.22 року.

Суд вважає, що свідчення поліцейських про обставини виявлення, фіксації правопорушення та складання протоколу не можна вважати допустимими та достатніми доказами у провадженні. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 20 квітня 2020 року № 161/5372/17 за висновками якої цінність свідка полягає в його об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. За висновком ВС інспектор не може бути об`єктивним свідком, ВС визнав його свідчення недопустимими доказами у справі. Такі само правові позиції щодо неможливості залучення поліцейських, що брали участь у складанні адмінматеріалів у якості свідків, містяться і п.6 розділу 2 Інструкції від 09.11.15 року № 1452/735 та в п 7 розділу 10 Інструкції від 07.11.15 № 1395. Отже, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в суді суд вважає недопустимим доказом.

Заслуговують на увагу і апеляційні твердження захисника про те, що направлення на огляд водія ТЗ ОСОБА_1 , з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а/с 2) також не відповідає вимогам Інструкції, складено 04.08.22 року, тобто не відповідає часу складання протоколу.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння 01.09.22 року за обставин, вказаних у протоколі працівниками поліції не був зафіксований належним чином. Докази, на які посилався суд першої інстанції у постанові не містять достовірних, безсумнівних та беззаперечних даних про те, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху ґрунтуються на неналежних доказах, та склад інкриміновного йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сторожук В.А. діючої в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: