Справа № 526/837/22
Провадження № 3/526/402/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла ВП № 1 Миргородського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України,

за ст. 173-2 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу ВП № 1 Миргородського ВП від 28.05.2022 ОСОБА_1 28 травня 2022 року перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру в присутності неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2006 р.н.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, пояснив, що у них з дружиною виник спір щодо спільної згоди розподілу майна придбаного під час спільного проживання. Однак ОСОБА_4 вчинила скандал, почала голосно кричати, чіплялась до нього, після чого він пішов у свою кімнату. Згодом туди теж прийшла дружина, почала чіплятись до нього не давала відпочивати, а згодом викликала поліцію. Він не висловлювався нецензурною лайкою в адресу дружини, також не застосував жодного психічного насильства.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до норм ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству » № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2229-VIII) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із змісту протоколу не видно, і про це в ньому не зазначено, яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти застосоване порушником щодо потерпілої психологічне насильство, викликало чи ні воно у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тобто не зазначена об`єктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі.

У матеріалах адміністративного провадження відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення насильства в сім`ї.

З рапорту оперативного чергового слідує, що 28.05.2022 о 10:11 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що подія відбулася 28.05.2022 о 10:11 год. за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік ОСОБА_5 , заявник: ОСОБА_2 . Виїздом ГРПП на місце події було встановлено, що в АДРЕСА_1 між заявницею ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_1 виникла суперечка стосовно того що останній запропонував дружині розлучитися та поділити все спільно нажите майно в судовому порядку, але вона на це відреагувала не адекватно почала кричати. До своєї дружини ОСОБА_1 ніякої фізичної сили не застосовував та не ображав. По приїзду працівників поліції заявниця чітко пояснити що сталося не змогла, лише постійно говорила що все майно її. Їй було надано роз`яснення що дані питання вирішуються в судовому порядку. Під час опитування заявниці, остання втекла до будинку, на прохання надати письмові пояснення з даного приводу ніяк не реагувала.

Так, під час судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися особисті неприязні відносини, як подружжя, яке не знаходить спільної згоди щодо поділу майна, придбаного під час спільного проживання.

В матеріалах справи відсутні будь які пояснення ОСОБА_2 , які б свідчили про вчинення відносно неї психічного чи фізичного насильства. Також не опитана ОСОБА_6 , 2006 р.н. в присутності якої ніби то вчинялися неправомірні дії.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів його вчинення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedarogiu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, так як будь яких доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення суду не надано і судом не здобуто.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко