Справа № 154/2772/22 Провадження №33/802/599/22 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А. А.
Категорія: ч.2 ст.172-10 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П.,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-10 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 145 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він 31.08.2022 о 15 год 15 хв під час шикування особового складу для доведення наказу «Про відрядження особового складу військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойових завдань та території України» (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №999) старший солдат ОСОБА_1 відмовився вибувати в район виконання бойових завдань за призначенням.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржену постанову прийнято незаконно та необґрунтовано. Вважає діяв у відповідності до вимог Статуту ЗСУ та повідомив командира військової частини про неможливість виконання наказу через стан здоров`я.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, поважною причиною зазначає перебування на стаціонарному лікуванні з 15.09.2022.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був присутній на розгляді справи, постанова йому вручена 15.09.2022 це підтверджується розпискою, однак апеляційну скаргу подав відповідно до відмітки на поштовому конверті 01.10.2022. Поважною причиною вважає перебування на стаціонарному лікуванні в період з 15.09.2022 по 28.09.2022 та надав на підтвердження копію виписки лікуючого лікаря №1116 від 28.09.2022.

Причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.

Причину пропуску строку вказану ОСОБА_1 на апеляційне оскарження слід визнати поважною, тому строк на оскарження рішення місцевого суду, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід поновити та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Відповідно до статті 9 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Згідно з вимогами статті 16 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 30 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Відповідно до статті 37 розділу І, частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Твердження апелянта, що він діяв відповідно до вимог Статуту ЗСУ, а також аби уникнути більш тяжких наслідків для військовослужбовців так і для держави в цілому, оскільки при такому стані здоров`я виконання бойового завдання могло поставити в небезпеку не одне життя не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу в.о. Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 13 серпня 2022 року як старший солдат, перебуваючи на військовій службі за контрактом, отримавши наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 року №999 «Про відрядження особового складу військової частини НОМЕР_1 в район виконання завдань на території України», не виконав його. З вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений, чого він не заперечує.

Вказані обставини підтверджуються поясненями відповідних військовослужбовців, які зазначені у протоколі, а саме: лейтенант ОСОБА_2 та старший лейтенант ОСОБА_3 .

Відомості, які зазначені в рапортах в повній мірі узгоджуються між собою та з фактичними даними, які містяться в справі.

Слід наголосити, що підписавши Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників).

В постанові суду першої інстанції вказано про відсутність на час розгляду справи доказів (медичні довідки, висновки ВЛК про непридатність), які підтверджують неможливість виконання ОСОБА_1 обов`язків за станом здоров`я.

До апеляційної скарги долучено довідку військово-лікарської комісії №602 від 30.06.2022 видану ОСОБА_1 у якій вказано про придатність його до військової служби. Тому твердження апелянта про законність його відмови виконувати наказ командира військової частини з причин непридатності до військової служби спростовуються.

Враховуючи соціальний аспект кваліфікації військових адміністративних правопорушень, суспільну небезпеку і шкоду від вчинення військовослужбовцями адміністративно-караних дій в умовах воєнного стану, завдання шкоди авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП обґрунтовано призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, яке відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2022 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П.