Справа № 751/3144/22 Головуючий у 1 інстанції Ченцова С. М.
Провадження № 33/4823/475/22
Категорія - ст. 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3 400 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 14 серпня 2022 року, о 18 год 10 хв, у м. Чернігові по вул. Черкаській, 1А, керував транспортним засобом «Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишив місце ДТП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а), в) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати її та прийняти нову, якою провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вказує на порушення судом вимог ст. 277-2 КУпАП, адже він не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, свою адресу мешкання не змінював. Зазначає, що дійсно залишив місце ДТП, проте діяв в стані крайньої необхідності, адже був вимушений залишити місце ДТП, щоб наздогнати і зупинити правопорушника. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Вважає пропущеним строк на апеляційне оскарження з поважної причини, адже копію постанови суду отримав тільки 12.10.2022 року. На думку апелянта, адміністративна відповідальність застосована до нього без врахування фактичних обставин ситуації, що склалася.

В засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції надано вірну оцінку неявці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим судом першої інстанції про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на адресу, яка була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, однак згідно довідки про причини повернення рекомендованого повідомлення поверталася з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

В матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщався про місце і час розгляду справи.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі Смирнов проти України зазначено, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, який був складний поліцейським на місці скоєння правопорушення, складався зі слів ОСОБА_1 , місце мешкання якого зазначено в протоколі з його ж слів.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд виходив з того, що вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Із зазначеними висновками місцевого суду суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зазначена стаття передбачає настання адміністративної відповідальності в разі настання дорожньо-транспортної пригоди та залишення її учасниками місця пригоди.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №228828 від 14.08.2022 року, ОСОБА_1 власноруч його підписав та в поясненнях по суті порушення додав, що вимушена міра, оскільки водій вдарив мій автомобіль, почав тікати з місця ДТП (а.с.3).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 та його пояснень в суді апеляційної інстанції, останній заперечив свою причетність до даної дорожньо-транспортної пригоди та наголошував, що дійсно був вимушений порушити правила дорожнього руху і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, проте, діяв в стані крайньої необхідності, адже був вимушений залишити місце ДТП, щоб наздогнати і зупинити правопорушника, який вчинив дану ДТП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Виходячи з наведеного, враховуючи обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що водій ОСОБА_1 умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - скасувати, адміністративне провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко