Справа №705/3626/22
3/705/2344/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко Олена Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.09.2021 серії ААД № 313571 04.09.2022 о 20 год. 30 хв. в Черкаській області у м. Умань по вул. Визволителів, 26 А водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував т/з RENAULT TRAFIC д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Алкотест 6810, який показав 0,66 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле, чим порушив п. 2.9 а, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гребенюка С.А. 27.10.2022, через канцелярію суду надійшло письмове клопотання, де він просить про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначив, що матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом. Відеозапис не відповідає вимогам допустимості доказів та не може братися судом до уваги на доведення обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції не є безперервним. Надані поліцейськими матеріали фіксації адміністративного правопорушення містять суттєві неточності та розбіжності, що в свою чергу унеможливлює встановити точний час адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення час вказано 20 год. 30 хв., що суперечить результатам проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого час тесту вказано 20 год. 29 хв. Тобто, виходить, що факт керування по часу відбувся після проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння. Невідповідність часу також зазначена на відео. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано число і місяць народження ОСОБА_1 . Також огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з порушеннями, не були залучені свідки. У зв`язку з порушенням встановленої законом процедури оформлення даного правопорушення та складання протоколу інспектором патрульної поліції виключена можливість у даному випадку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

Вислухавши думку адвоката Гребенюка С.А., дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із викладених у протоколі обставин вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.9 а ПДР, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом диспозиції ст. 130 КУпАП склад даного адміністративного правопорушення утворюється із сукупності фактів, одним з обов`язкових елементів яких є здійснення керування особою транспортним засобом.

Матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім автомобілем.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не підтверджують, що саме він був за кермом, також не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зафіксовано моменту зупинки керованого ним автомобіля. Отже, прямих та достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, описаних у протоколі, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Коли ж особа перебуває поруч з транспортним засобом або ж у ньому і навіть із ввімкненим двигуном - склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, додано диск відеозапису, здійсненого працівниками поліції.

У ході огляду відеозапису також не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зафіксовано моменту зупинки керованого ним автомобіля. Отже, прямих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, описаних у протоколі, матеріали справи не містять.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager, результат якого показав 0,66 проміле алкоголю.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 313571 складено 04.09.2022 о 20 год. 35 хв. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував ТЗ у стані алкогольного сп`яніння 04.09.2022 о 20 год. 30 хв., водночас згідно з роздруківкою з приладу Alcotest Drager тест проведено о 20 год. 29 хв. 04.09.2022, а відеозапис проводиться о 20 год. 22 хв.; о 20 год. 34 хв. та о 20 год. 48 хв., що суперечить положенням пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України №1026 від 18 грудня 2018 року, за якими визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка є безперервною до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо). При цьому під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

За наведеного вбачається, що відеозапис не відповідає вимогам допустимості доказів та не може бути прийнятий судом до уваги на доведення обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що надані як протокол про адміністративне правопорушення, так і відеозапис, не є достатніми та допустимими доказами, які би підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вину ОСОБА_1 в його вчиненні.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень на транспорті, особливо із керуванням транспортними засобами водіями у стані сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту причетності ОСОБА_1 до керування транспортним засобом 04 вересня 2022 року за подій, описаних в адміністративному протоколі.

Недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, що відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 284, 287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Єщенко