Справа № 304/1564/22 Провадження № 3/304/1024/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,

за ст. 124 та ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

11 серпня 2022 року о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_1 в с. Т.Пасіка по вул. Партизанській, а саме напроти будинку 59, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Крім того, цього ж дня о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_1 в с. Т.Пасіка по вул. Партизанській, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з парканом будинку 59, у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності законного представника ОСОБА_2 підтвердив наведені у протоколах обставини, при цьому свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, його вина також стверджується й іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239559 та № 239558 від 11 серпня 2022 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 серпня 2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та фотокопіями, які не викликають у судді сумніви та узгоджуються між собою.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п. 2.1 «а» Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 12.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та за ч. 2 ст. 126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративних правопорушень в діях особи, щодо якої складено протоколи, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Разом з цим, відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

На підставі наведеного, враховуючи те, що вина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, які передбачені ст. 124 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, доведена, однак як на момент вчинення правопорушень, так і на теперішній час він є неповнолітнім, не має самостійного доходу, тому відповідно до ст. 24-1 КУпАП до неповнолітнього слід застосувати такий захід впливу як попередження.

При цьому, згідно з ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення суддею постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Керуючись статтями 12, 13, 24-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.