Номер провадження: 33/813/1057/22
Номер справи місцевого суду: 521/1889/22
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Чорна Т. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Чорної Т.Г., за участю секретаря судового засідання Зєйналової А.Ф.к, представника Одеської митниці Державної митної служби України Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 472 МК України, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України.

Зобов`язано товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 5522/50000/21 від 18 листопада 2021 року, повернути власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку, після сплати всіх необхідних зборів, податків та платежів.

Не погоджуючись із постановою суду, Одеська митниця Державної митної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, ухваливши нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбаченого статтею 472МК України та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Одеська митниця послалася як на встановлені, наведені нею в протоколі про порушення митних правил, обставини, при яких відбулося митне оформлення переміщеного через митний кордон товару та вважає доведеними як факт надання ОСОБА_1 , як керівником підприємства ТОВ Полвітагро-України, документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товару, так і правомірність дій митниці при здійсненні митного контролю та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суб`єктом якого в розумінні пункту 43 частини 1 статті 4 та статті 459 МК України є ОСОБА_1 , як керівник підприємства імпортера.

У відзиві на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_1 - адвокат Повразнюк Р.В. доводи апеляційної скарги не визнав, висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 472 МК України, вважає правильним та обґрунтованим. Просив справу розглянути у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник Одеської митниці Кептене Д. А. викладені в апеляційній скарзі доводи підтримав та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А., вивчивши матеріали справи та безпосередньо дослідивши докази, на які посилалися учасники справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

18 листопада 2021 року головним державним інспектором відділу проведення спеціальних (оглядових) операцій управління протидії контрабанді наркотиків та зброї Одеської митниці Грішановим О.В. складено протокол про порушення митних правил №5522/50000/21 щодо ОСОБА_1 за ознаками скоєння ним правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України.

В протоколі зазначено, що 07.10.2021 року до митного поста «Одеса-внутрішній» Одеської митниці від імені ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА» представником ДП «Інтегровані Логістичні Системи» Авербух О.В., на підставі договору №22/01 доручення на декларування та митне оформлення укладеного з ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА», з метою переміщення товару через митний кордон України, в електронному вигляді подано митну декларацію типу «ІМ40ДЕ», яка прийнята та зареєстрована митним органом зa №UA500500/2021/216811.

Відповідно до відомостей зазначених в митній декларації від відправника/продавця - HAIFA NEGEV TECNOLOGIES LTD» Israel, на адресу одержувача/покупця - ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА» у контейнері ADMU2200810, через митний кордон України переміщувались товари, в тому числі товар №2 «добрива мінеральні із вмістом двох поживних елементів - фосфору та калію, у вигляді порошку, розфасовані у мішки по 25 кг: Fertilizer Haifa МКР -5,25 т. (вміст К20-34%5, Р205-5, 25т) торгівельна марка: Haifa МКР, країна виробництва IL, вага брутто 5376 кг, вага нетто 5250 кг., код УКТЗЕД .

При заповненні митних декларацій представник ДП «Інтегровані Логістичні Системи» відобразила відомості про товар відповідно до товаросупровідних та комерційних документів отриманих від ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА».

Після проведення митного огляду та аналізу висновку Управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України від 28.10.2021 №-0236, Одеською митницею винесено рішення про визначення коду товару №2 як «Монокалійфосфат -кристалічна речовина білого кольору: Fertilizer Haifa МКР. Використовується в якості добрива. Торгівельна марка Haifa МКР, країна виробництва IL».

Таким чином, товар №2 за митною декларацією не є «добрива мінеральні із вмістом двох поживних елементів - фосфору та калію, у вигляді порошку», а являє собою «Монокалійфосфат - кристалічна речовина білого кольору, у складі проби рентгенофлуоресцентним методом виявлено: калій, фосфор».

Одержувачем та покупцем вказаного товару є ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА» в особі директора - гр. України ОСОБА_1 , який як керівник підприємства зобов`язаний задекларувати точні та достовірні відомостей про товар «Монокалійфосфат - кристалічна речовина білого кольору, у складі проби рентгенофлуоресцентним методом виявлено: калій, фосфор», однак не виконав свого обов`язку, що призвело до заявлення недостовірних відомостей «добрива мінеральні», тому його дії підпадають під ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 472 МК України.

На підставі положень ст. 294 КупАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно вимог ч. 5 ст. 529 МКУ постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до приписів ст. 486 та ст. 489 МКУ, ст.280 КупАП завданнями провадження у справах про порушення митних правил та справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення та про порушення митних правил ( справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішеня від 21.02.1984 року, «Маліге проти Франції» рішення від 23.09.1998 року, «Гурепко проти України » від 08.04.2010 року).

Частиною першою статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповіднодо вимог частини першої статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

З метою здійснення митного контролю митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України (частина перша статті 198 МК).

За приписами частини першої статті 334 МК України митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Процедура декларування визначена положеннями ст. 257 МК України, відповідно до ч. 1 якої декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений - декларант. Виходячи з аналізу цих положень, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості, а саме: при перевезенні автомобільним транспортом: а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність); б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні); в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності); г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів; ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки; д) найменування товарів; е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Частиною першою статті 472 МК України встановлено відповідальність за недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є недекларування товару що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, передбачає наявність в діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі прямого умислу.

Відповідно до ст.10 КупАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, характеризується наявністю прямого умислу, оскільки передбачає вчинення правопорушником навмисних дій, спрямованих на порушення встановлених правил декларування.

Аналізуючи викладене, можливо зробити висновок про те, що службова особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України, якщо вона в межах своїх службових обов`язків безпосередньо вчиняла дії, передбачені диспозицією цієї статті, або у будь який спосіб сприяла їх вчиненню.

Судом першої інстанції було встановлено, що товари та декларацію № UA500500/2021/216811 до митного оформлення було подано агентом з митного оформлення ДП «Інтегровані Логістичні Системи», в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі договору доручення на декларування та митне оформлення №22/01 укладеного з ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА», що не заперечується скаржником та підтверджується оформленою митною декларацією та іншими письмовими доказами що містяться в матеріалах справи.

За графою №54 поданої митної декларації відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема МД № UA500500/2021/216811 від 07.10.2021р. є декларант/представник ОСОБА_2 , який відповідно до вимог ст.266 МК України несе відповідальність, передбачену цим Кодексом, у повному обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі не ставить під сумнів встановлені судом обставини, проте, вважає що притягати до відповідальності необхідно саме ОСОБА_1 як керівника ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА», який надав декларанту неправдиві відомості щодо складу товара, проте належними та допустимими доказами зазначена обставина не доведена.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ТОВ «ПОЛВІТАГРО-УКРАЇНА», а звідси- ОСОБА_1 як його керівника, були спрямовані на подання митниці як підстави для переміщення через митний кордон України документів, що містять неправдиві відомості щодо переміщуваного товару, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України.

Відповідно до правил пункту першого частини першої статті 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, встановивши відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до викладення обставин, які наведені у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про порушення митних правил та не можуть бути врахованими при перегляді справи в апеляційному порядку із наведених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 КупАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України, залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 04 серпня 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Т.Г. Чорна