Справа № 347/2107/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Косів

Cуддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її законного представника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського районного відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , учениці 11 класу Середньоберезівського ліцею

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

До Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшли адмінматеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 292804 від 19.11.2022 року, згідно з яким, 26.10.2022 року близько 20:00 год. в с. Середній Березів, Яблунівської ТГ, Косівського району гр. ОСОБА_1 умисно нанесла декілька ударів мотикою по голові та тулубу по відношенню до свого вітчима ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із нею, чим вчинила домашнє насильство физичного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності свого законного представника - матері ОСОБА_2 зазначила, що в той вечір перебувала у себе вдома. Однак вітчим та мати були в стані алкогольного сп`яніння. Вітчим почав скандалити, ображати її. Такі дії відбуваються неодноразово, у зв`язку з чим вона викликає працівників поліції. В той вечір вітчим прийшов до неї в кімнату, почав ображати її , а також менших брата та сестру. В руках у вітчима був ніж. Злякавшись, ОСОБА_1 вибігла на вулицю та взяла сапу, і дерев`яною частиною намагалась вибити ніж з рук вітчима. Однак вітчим весь час крутився, і сапою ненавмисно отримав удар по тулубу, та голові. Одразу після цього, вона викликала ШМД, так як боялася що з вітчимом могло щось статись, адже він був в дуже неадекватному стані.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 , зазначила, що дійсно в той вечір між її дочкою та співмешканцем був конфлікт. Не заперечила, що і вона, та її співмешканець перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки зловживають алкогольними напоями. ОСОБА_2 ствердила, що її співмешканець, ображав дочку, та погрожував ножем, меншим її дітям. Так, як дочка злякалася, вибігла на вулицю, схопила сапу, та намагалася вибити з рук ніж у вітчима. Проте її співмешканець був в стані сильного алкогольного сп`яніння, не міг добре тримати рівновагу, та наштовхнувся на удар сапою. ОСОБА_2 зазначила, що на даний час з її співмешканцем все гаразд, він перебуває вдома, та конфлікту ніякого немає. Просила суд не карати дочку, оскільки жодних протиправних дій вона вчиняла, а лише обороняла себе та менших брата і сестру. Вважала, що саме поведінка її співмешканця сприяла тому, що він отримав удари.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 292804 від 19.11.2022 року (а.с.1), ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення домашнього насильства фізичного характеру.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, відповідно до п. 3 ч. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 у присутності законного представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 26.10.2022 року потерпілий ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння вчинив конфлікт з ОСОБА_1 , в ході якого вибивав двері ногою, був з ножем, та хотів потрапити до кімнати де проживає ОСОБА_1 з молодшими братом та сестрою. Після вищезазначеної події ОСОБА_1 з метою самозахисту ненавмисно завдала удару сапою по тулубу ОСОБА_3 , та одразу викликала ШМД оскільки переживала, що вітчим перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, що могло свідчити про алкогольне отруєння.

В матеріалах справи, крім письмових пояснень учасників конфлікту, відсутні будь які інші належні докази, які підтверджували про те, що ОСОБА_3 дійсно було завдано тілесні ушкодження, який ступінь тілесних ушкоджень, чи потребував та чи отримував він медичну допомогу у зв`язку отриманими тілесними ушкодженнями.

Суд звертає увагу, що на момент скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 була неповнолітньою.

Проте згідно усталеної практики ЄСПЛ особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення взагалі, а особливо щодо неповнолітніх, мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства з підвищеною увагою до дотримання їх права на захист. Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, такий складався відносно ОСОБА_1 без участі її законного представника.

Слід також зазначити, що у фабулі протоколу зазначено, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно вітчима, який проживає разом із нею. Проте матеріали справи не містять жодних доказів того, що учасники конфлікту проживають за однією адресою.

Такі обставини, на переконання суду виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 292804 від 19.11.2022 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула