Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/328/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Добрострой О. С.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Козара М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого ТОВ «MOTOR-AVTO», водієм, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 17.08.2022 року о 15:00 год. по автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 32 км керував транспортним засобом ''MAN 19.314'', державний номер НОМЕР_1 , з причіпом ''ESTERER VIRICH'', державний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння млява мова, почервоніння очей, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотесту «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписом подій.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що порушена процедура проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Так, на відеозаписі відсутня усна вимога поліцейського пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я після відмови пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу, на яку поліцейський отримує його чітку відмову. Протокол не містить відомостей, що його було відсторонено від керуванням транспортним засобом. Відеозапис також не фіксує складання та вручення йому письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Крім цього, при відмові водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я протокол про адміністративне правопорушення складається поліцейський в присутності двох свідків, що поліцейським не було забезпечено. На повному відеозаписі відсутнє роз`яснення ст. 63 Конституції України та положень ст. 268 КУпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та висновок захисника Кобзара М.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №003676 від 17.08.2022 року (а.с.3), відеозаписом пригоди (а.с.17), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Дані відеозапису з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, файл з назвою 0033380__0004, встановлює факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем ''MAN 19.314'', державний номер НОМЕР_1 , з причіпом ''ESTERER VIRICH'', державний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом.

Крім того, дані вказаного відеозапису камер «Bodycam» працівників поліції, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, оглянутому в суді, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охороно здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Також із відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив йому, що у разі відмови від проходження такого огляду, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав і суду пояснив, що дійсно 17.08.2022 він по автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 32 км керував транспортним засобом ''MAN 19.314'', державний номер НОМЕР_1 , з причіпом ''ESTERER VIRICH'', державний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що він нібито перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вийшовши з автомобіля, йому працівники поліції запропонували пройти обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння. Одночасно йому запропонували продути алкотестер «Драгер» або проїхати до закладу охорони здоров`я. Спочатку він погодився продути алкотестр «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, однак потім йому працівники поліції стали задавати багато питань і він розгубився, що відповідати та відмовився від продуття. Чому відмовся продути алкотестр «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу він пояснити не може, а проїхати до лікарні для проходження огляду, йому працівники поліції після того, як він відмовився продути прилад на місці, не запропонували. Вказав, що напередодні 16.08.2022 він вживав алкогольні напої, однак 17.08.2022 він їх не вживав, а йому було погано, так як було жарко та у нього підвищився тиск. Зазначив, що посвідчення водія йому дуже потрібне, оскільки він утримує свою сім`ю, а його робота пов`язана з керуванням транспортним засобом.

Однак, зазначені вище докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії поліцейського по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи по суті та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та надано можливість для написання пояснень по суті правопорушення.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, не встановлено.

Більше того, працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.6).

Доводи апелянта про те, що йому не було видано направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, є також необґрунтованими.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз положень вищезазначеного Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду, але такої згоди, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не надавав.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків є безпідставними, оскільки ст.266 КУпАП не вимагає обов`язкової присутності двох свідків для проведення огляду водія на стан сп`яніння, а передбачає альтернативу у виді застосування технічних засобів відеозапису, що і було дотримано поліцейськими.

Так, з відеозапису із нагрудних камер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння із використання спеціальних технічних засобів, проте, він відмовився від проходження такого огляду, а також відмовився від огляду у закладі охорони здоров`я.

Відтак, згідно вимог ст. 266 КУпАП зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків.

Доводи апелянта про не відсторонення його від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів законність дій поліцейського при оформленні матеріалів, не заслуговують на увагу, оскільки таке відсторонення здійснюється при встановленні факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а щодо нього був складений протокол за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, однак, фактично був відсторонений від керування, оскільки останній, повідомив, що буде відпочивати, згідно відео з нагрудних камер поліцейських.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 17.08.2022 реалізував своє право керувати автомобілем ''MAN 19.314'', державний номер НОМЕР_1 , з причіпом ''ESTERER VIRICH'', державний номер НОМЕР_2 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя