ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/1/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто із ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно постанови 20 жовтня 2021 року о 17 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Обхід, в напрямку ТРЦ «Подоляни» водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого перехрестя із вул. Симоненка та здійснюючи поворот ліворуч виїхав на зустрічний бік дороги та допустив зіткнення із транспортним засобом марки Acura MDX номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб марки Acura MDX відкинуло в сторону і він зіткнувся із транспортним засобом марки Volkswagen Sharan номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який виїжджав із вул. Симоненка на вул. Обхід в м. Тернополі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3б, 16.13 Правил дорожнього руху (ПДР).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року, в частині накладення адміністративного стягнення, змінити і застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Також, адвокат Янчишин В.Й. подав клопотання, в якому просить призначити комплексну судову фототехнічну та автотехнічну експертизи. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не погоджується із оцінкою його пояснень судом першої інстанції, щодо не визнання вини, адже адвокат Янчишин В.Й. повідомляв суду, що ОСОБА_1 частково визнає вину, але про це судом не згадано у постанові, що потягнуло за собою не вірне застосування вимог ст. 33 КУпАП. Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що на утриманні ОСОБА_1 є малолітній син, і позбавлення останнього права керування не дасть можливості для належного догляду за ним та позбавить можливості підвозити сина до садочку на планові огляди лікаря. Вважає, що суд не врахував, що у діях ОСОБА_1 немає ознак грубого порушення ПДР України, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 забезпечена полісом ОСЦПВВНТЗ, що дає можливість відшкодувати завдану шкоду, своїми діями ОСОБА_1 не спричинив істотної шкоди громадським або державним інтересам. Звертає увагу суду на те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, що потягнуло за собою порушення статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що у нього була технічна можливість уникнення зіткнення з транспортним засобом марки Acura MDX номерний знак НОМЕР_2 , адже для визначення технічної можливості уникнути зіткнення, потрібні спеціальні знання. Стверджує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 . Захисник звертає увагу суду на те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Янчишина В.Й., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, пояснення потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши обставини і матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Так, судом правильно враховані дані які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №306674 від 26.10.2021 року; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, які повністю узгоджуються із матеріалами справи; протоколі огляду місця ДТП від 20.10.2021 року; додатку до протоколу огляду місця події ДТП - схемою місця ДТП, що трапилася 20.10.2021 р. в м.Тернополі; таблиці ілюстрацій до протоколу огляду місця ДТП від 20.10.2021 р. та фотоматеріалами долученими потерпілим ОСОБА_2 ; відеоматеріалів долученними потерпілим ОСОБА_2 ; письмових поясненнях потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.10.2021 року, які підтвердженні ними безпосередньо у судовому засіданні; довідці Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 27.10.2021 року.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, згідно оскарженої постанови при вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші додані до нього докази.

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. про те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги свідчить про порушення права на справедливий суд є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП). Отже, законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у справі та випадки, коли участь прокурора є факультативною, Встановлено, що в цій справі рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на доказах, які були зібрані органами поліції у встановленому законом порядку, тому наведені в апеляційній скарзі посилання на рішення ЄСПЛ у цьому випадку не можна вважати належними, оскільки вони застосовуються з огляду на «дух закону», а не лише на його формальні приписи і стосуються насамперед об`єктивності, безсторонності та неупередженості суду під час розгляду справи та неможливості суду за власною ініціативою збирати докази чи збільшувати обсяг обвинувачення, а не формальної участі прокурора у справі.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як суд першої інстанції прийшов правильного висновку з приводу того, що необхідності у призначенні такої експертизи немає і в матеріалах справи є достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог Правил дорожнього руху, яке призвело до вказаної ДТП.

На думку апеляційного суду, призначення експертизи для визначення швидкості руху транспортного засобу марки Acura MDX номерний знак НОМЕР_2 , та інших питань щодо причин ДТП, не мають істотного значення для вирішення питання про винуватість водія ОСОБА_1 в даному конкретному випадку, оскільки згідно суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення його вина полягає насамперед в невиконанні (порушенні) вимог п.п. 2.3б, 16.13 ПДР України, порушення яких було причиною цієї ДТП, що об`єктивно видно з фактичних обставин події та її наслідків. Вирішення питання про те, якою мірою дії інших водіїв сприяли виникненню ДТП чи тяжкості її наслідків виходить за межі судового розгляду в цій справі. Тому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності у призначенні вищевказаної експертизи для з`ясування вказаного питання.

За таких обставин, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог ПДР і як наслідок складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП є правильним.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд призначивши найбільш суворий вид адміністративного стягнення, передбачений ст.124 КУпАП, належним чином не обґрунтував прийняте рішення суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і не мотивував застосування найбільш суворого виду стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами, хоча у справі відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, за наявності в санкції ст.124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суддя місцевого суду в постанові не зазначив обставин, які стали підставою для застосування до більш суворого виду стягнення.

У матеріалах справи відсутні дані щодо обставин, які обтяжують відповідальність .

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, яке має бути призначено ОСОБА_1 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, наслідки вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами і приходить до висновку, що з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого порушення правил дорожнього руху та відомості про особу винного, який свою вину в порушенні Правил дорожнього руху визнав, погоджується відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілим, має на утриманні малолітню дитину, в даному випадку є підстави для зміни адміністративного стягнення на штраф у межах санкції ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя