Справа №642/8714/21
Провадження №3/642/135/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Шрамко Л.Л.. з участю потерпілого- ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- Пелецького В.О.,

розглянувши матеріали справи, які надійшли від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ученого секретаря Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», юридична адреса: м. Харків, вул. Золочівська, 8-А,

- за ч. 2 ст.212-3 КУПАП,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова, 16.12.2021 року надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.212-3 КУпАП.

ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки заступника директора Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», порушила вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», що полягає в ненаданні інформації, за таких обставин .

На розгляді Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини перебуває скарга ОСОБА_1 ( потерпілого) від 01.11.2021 щодо порушення посадовими особами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» (його права на інформацію.

На підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», потерпілий 05.10.2021 звернувся з інформаційним запитом до Міністерства юстиції України щодо розміру заробітної плати працівників Центру.

Листом від 08.10.2021 №91527/ПІ-К-4820/6.3 Міністерство юстиції України направила запит заявника за належністю до Центру. Відповіді від Центру не було отримано.

Листом від 08.11.2021 №33708.4/К-19677.3/21/1/47 Відділом регіонального представництва в східних областях був направлений лист до Інституту.

Інститут 18.11.2021 №2514/4/2461-21-1.6/21 надав відповідь, однак

потерпілому на його запит надана відповідь (вих.№2501/23-1.6/21 від 17.11.2021) за підписом в.о. заступника директора Національного наукового центру з експертної роботи ОСОБА_2 з порушенням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме не надана потерпілому запитуваної інформації, у зв`язку з чим Відділом було направлено лист від 19.11.2021 №35728.4/К- 19677.3/21/47 до Інституту щодо повторного розгляду запита потерпілого від 05.10.2021, однак відповіді від Інституту у вказаний строк не було отримано.

29.11.2021№37566.4/К-19677.3/21/47 Відділ направив лист до Інституту щодо повторного розгляду запиту від 05.10.2021. Разом з тим, було поінформовано ученого секретаря Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Дереча Л.М., яка на час надання Інститутом відповіді потерпілому була в.о. заступника директора Національного наукового центру з експертної роботи, що 09.12.2021 о 11:00 в приміщені громадської приймальні Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Харківській області (вул. Академіка Проскури, 1, м. Харків, 61070) відносно неї будуть розглядатися матеріали справи за скаргою потерпілого з метою встановлення наявності або відсутності у її діях ознак складу адміністративного правопорушення за статтею 2123 КУпАП.

Листом від 08Л2.2021 №2681/4/2626-21-1.6/21 Інститут надав відповідь Відділу, однак запит потерпілого від 05.10.2021 повторно не розглянутий з урахуванням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Аналіз передбаченого Законом визначення публічної інформації свідчить, що до такої інформації належить не тільки інформація, яка створена самостійно суб`єктами владних повноважень, а й інша інформація, створена спільно з іншими особами. Навіть якщо інформація не була отримана чи створена в процесі виконання обов`язків суб`єкта владних повноважень, але знаходиться у його володінні, така інформація також є публічною і доступ до неї регулюється положеннями Закону.

Відтак, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб`єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь- якими засобами та на будь-яких носіях.

Також частиною першою статті 22 Закону передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні інформації. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

При цьому, частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює мінімальні вимоги до змісту запиту. Частина п`ята статті 19 цього закону передбачає, що він повинен містити такі відомості: ім`я (найменування) запитувача, його поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату.

Інших відомостей закон не вимагає. Навпаки, частина друга статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» говорить про те, що запитувач не зобов`язаний пояснювати причину свого звернення, а публічна інформація повинна надаватись незалежно від того, чи стосується вона запитувача.

Вищий адміністративний суд України в своїй Постанові від 29.09.2016 р. №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», зокрема, зауважив, що вимога зазначати у запиті ім`я (найменування) запитувача є для розпорядника інформативною та не впливає на умови виконання ним вимог закону. Обов`язок розпорядника надати інформацію (документи) на запит не змінюється залежно від особи запитувача та зазначення у запиті його імені, якщо підстави для обмеження доступу до такої інформації відсутні.

Оскільки Інститут є державною установою, а виплата заробітної плати та інших коштів здійснюється за рахунок коштів Держаного бюджету України, вбачається, що запитувана інформація (копії документів) становить суспільний інтерес, відповідно є публічною та має надаватись органом в порядку, передбаченому Законом.

Вказані положення кореспондуються із абзацом другим частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», якою встановлено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, доступ до інформації щодо володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном (коштами), про використання, розпорядження бюджетними коштами та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, які отримали ці кошти або майно не може бути обмежено відповідно до закону. Обмеження доступу до такої інформації можливе лише в інтересах національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину з дотриманням частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Більш того, частиною сьомою статті 6 Закону передбачається, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, тому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Відповідно до пункту 6 статті 14 Закону розпорядники інформації зобов`язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Однак, листом від 17.11.2021 №2501/23-1.6/21 за підписом в.о. заступника директора Національного наукового центру з експертної роботи ОСОБА_2 , потерпілому запитуваної інформації надано не було.

Таким чином, учений секретар Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме ненадання інформації.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ч.2 ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Пелецький В.О. заперечував проти визнання винною ОСОБА_2 та просив закрити адміністративну справу у зв`язку з тим що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог діючого законодавства, та разом з доданими до нього матеріалами не відповідають дійсним обставинам та відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що правопорушення вчинене 09.12.2021 року за місцем роботи: вул. Золочівська, 8-а м. Харків, 61177. Однак така інформація не відповідає дійсності, так як 09.12.2021 учений секретар Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Дереча Л.М. не розглядала запитів громадянина ОСОБА_1 , не надавала відповідей та не відмовляла йому в отриманні інформації, а отже не порушувала та навіть теоретично не могла порушити вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про порушення його права на інформацію до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 01.11.2021 року, однак до 17.11.2021 року ОСОБА_2 не мала на розгляді запитів громадянина ОСОБА_1 , не надавала йому відповідей та не відмовляла йому в отриманні інформації та взагалі не знала про існування інформаційного запиту ОСОБА_1 від 05.10.2021, а отже не порушувала його права на інформацію та вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації. Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 не скаржився на ученого секретаря Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Деречу Л.М. та не оспорював її дій та відповідей. Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах доданих до нього взагалі відсутня інформація або докази, що учений секретар Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Дереча Л.М. є розпорядником інформації або відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації розпорядника інформації в розумінні вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, в протоколі від 09.12.2021 року відсутня інформація про яке саме правопорушення вчинила ОСОБА_2 09.12.2021 року, до протоколу не долучено пояснень потерпілого ОСОБА_1 про порушення його прав 09.12.2021 року, до протоколу не долучено пояснень свідків, які отримали на розгляд інформаційний запит ОСОБА_1 від 05.10.2021, в протоколі та матеріалах справи відсутня інформація про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1-8 ст. 212-3 КУпАП протягом року, що унеможливлює правильну кваліфікацію адміністративного правопорушення та накладення стягнення. Крім того, до протоколу не долучено жодного документального доказу з питань, хто саме з посадових осіб Інституту розглядав листи Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України від 08.11.2021, 19.11.2021 та від 29.11.2021, а також будь які підтвердження, що ОСОБА_2 були роз`яснені її права визначені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП, так як направлення листа на адресу Інституту не є підтвердженням про його отримання та ознайомлення з ним саме ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, Вважає, що має місце необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, не надання відповіді на запит, неправомірна відмова у надання інформації, та наявні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП. Крім того, зазначив, що 09.12.2021 року ним повторно до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» було подано запит на отримання публічної інформації аналогічний тому, що був направлений 05.10.2021 року. Листом від 14.12.2021 року Інститутом було повідомлено, що розгляд запиту здійснює в.о заступника директора Інституту ОСОБА_2 , але станом на 06.01.2022 року відповіді на запит йому не було надано. Надав суду копію листа Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Крім того, потерпілий надав суду копію рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року у справі №520/16897/21 за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, яким позовні вимоги задоволено частково визнано протиправною відмову у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 09.07.2021 року та зобов`язано Інститут повторно розглянути зазначений запит.

Суд, вислухавши представника ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.212-3 КУПАП, з огляду на наступне.

Вина ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.12.2021 року, копією інформаційного запиту ОСОБА_1 від 05.10.2021 року, копією відповіді на запит від 17.11.2021 року №2501/23-1.6/21, копіями листів Відділу регіонального представництва Уповноваженого в східних областях від 08.11.2021 року №33708.4/К-19677.3/21/1/47, від 29.11.2021 №37566.4/К-19677.3/21/47, та іншими матеріалами справи.

Щодо заперечень ОСОБА_2 та її представника та посилання на правомірність ненадання витребуваної інформації суд зазначає наступне.

Судом було досліджено зміст поданого запиту на інформацію ОСОБА_1 від 05.10.2021 року. За запитом заявник просив надати інформацію щодо заробітної плати, яку отримали співробітники Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса»: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у період з травня по вересень 2021 року.

Листом від 17.11.2021 року за №2501/23-1.6/21, не було надано ОСОБА_1 інформацію щодо заробітної плати, яку отримали співробітники Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса»: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у період з травня по вересень 2021 року.

Відділом було направлено лист за №37566.4/К-19677.3/21/47 від 29.11.2021 року щодо повторного розгляду запиту ОСОБА_1 від 05.10.2021.

Листом від 08.12.2021 року №2681/4/2626-21-1.6/21 Інститут надав відповідь Відділу, однак запит потерпілого від 05.10.2021 повторно не розглянутий з урахуванням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. До публічної інформації належить не тільки інформація, яка створена самостійно суб`єктами владних повноважень, а й інша інформація, створена спільно з іншими особами. Навіть якщо інформація не була отримана чи створена в процесі виконання обов`язків суб`єкта владних повноважень, але знаходиться у його володінні, така інформація також є публічною і доступ до неї регулюється положеннями Закону.

Тобто, публічною є вся інформація, якою володіє суб`єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Відповідно до ч.1 ст.22 даного Закону передбачено перелік підстав для відмови у наданні інформації, який є вичерпним. Так, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім.. засл. проф. М.С. Бокаріуса» є державним органом, а виплата заробітної плати та інших коштів, в тому числі премії, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто, вбачається, що запитувана інформація (копії документів) становить суспільний інтерес, відповідно є публічною та має надаватись органом в порядку, передбаченому Законом. Вказані положення кореспондуються із абзацом другим частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», якою встановлено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, доступ до інформації щодо володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном (коштами), про використання, розпорядження бюджетними коштами та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, які отримали ці кошти або майно не може бути обмежено відповідно до закону. Обмеження доступу до такої інформації можливе лише в інтересах національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину з дотриманням частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною 7статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Тобто, в такому випадку, копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, тому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Суд не погоджується також із доводами представника ОСОБА_2 - адвоката Пелецького В.О. щодо порушення Порядку при оформленні протоколу, оскільки, в даному випадку в протоколі було зазначено про те, що особа за викликом не з`явилась. В листі, що був направлений Відділом, на адресу ученого секретаря Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Деречи Л.М., було зазначено на те, що 09.12.2021 року об 11.00 годині в приміщенні громадської приймальні буде відбуватись розгляд матеріалів справи з метою встановлення або відсутності ознак складу адміністративного правопорушення за ст.212-3 КУпАП. Роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, проінформовано, що у разі відсутності ОСОБА_2 розгляд матеріалів буде проведений за її відсутності та у разі встановлення в її діях складу адміністративного правопорушення другий примірник складеного протоколу буде направлений на її адресу. Вказаний лист був отриманий, про що свідчить відповідь, що була надана 08.12.2021 року, з викладенням позиції за зверненням ОСОБА_1 . Враховуючи неявку особи за викликом, протокол був складений за її відсутності та в протоколі зазначено відомості про особу згідно до даних, що наявні у відповіді. Один примірник протоколу отриманий представником ОСОБА_2 адвокатом Пелецьким В.О. Тобто, строк та порядок направлення протоколу дотриманий.

Крім того, відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Недоліків, які б унеможливлювали розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, судом не встановлено, та передбачені законом підстави для його повернення для дооформлення або закриття провадження у справі відсутні.

Враховуючи, що на даний час витребувана інформація не надана, вказане адміністративне правопорушення є триваючим, та продовжувалось на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 09.12.2021, про що і зазначено в протоколі, заперечення представника ОСОБА_2 щодо необґрунтованості зазначеної дати в протоколі є необґрунтованими.

Суд при накладенні стягнення, керуючись ст.ст. 33-35 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, та приходить дог висновку про накладен7ня на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн.

Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 496. 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,40-1, ч.2 ст. 212-3, 251, 256 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.212-3 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 496, 20 грн.(чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) в дохід держави

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Л. Шрамко.