Єдиний унікальний номер судової справи 482/1231/21
Номер провадження 33/812/61/22 Головуючий у місцевому суді: Сергієнко С.А.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горковенко В.С.,

за участю:

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 - Ярмуша В.В., потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Ярмуша Віталія Вікторовича на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Бузьке Новоодеського району Миколаївської області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208665, який надійшов на розгляд до Новоодеського районного суду Миколаївської області і був складений 06 вересня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 , 06 вересня 2021 року о 17 год. 00 хв. на автомобільні дорозі Н-24 «Миколаїв-Благовіщенське» 188 + 4 км. керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі ВАЗ 21099, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну під час зупинки та здійснила рух назад під час підйому дороги в наслідок чого здійснила зіткнення із транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався позаду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Такими діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.«б» п.2.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, виходив з того, що наявними у справі про адміністративне порушення доказами доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 Ярмуш В.В. просить скасувати постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що саме водій транспортного засобу автомобіля марки і моделі Volkswagen Crafter ОСОБА_2 порушував ПДР, оскільки не обрав безпечну дистанцію та швидкість руху, а також не вжив всіх заходів для уникнення ДТП.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогами ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено: свідків ДТП, потерпілого, відрізку дороги на якому сталося ДТП, а в фабулі протоколу не вказано реєстраційний номер автомобіля марки і моделі ВАЗ 21099.

Крім того, схему ДТП складено о 17:15 год., хоча час ДТП вказано 17:00 год., що фізично унеможливлює складання схеми в такий короткий проміжок часу. Сама ж схема складена без понятих, та не містить жодних дорожніх знаків та дефектів дорожнього покриття.

В апеляційній скарзі також звернуто увагу на порушення судом норм процесуального права та формальне ставлення з боку суду до розгляду вказаної справи.

До того ж, при вирішенні справи районний суд не врахував порушення ПДР іншим водієм ДТП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилися.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, та враховуючи, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційним судом повідомлена про місце, дату та час розгляду справи та її захисник приймає участь у розгляді справі, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без її участі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на положення ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог пп.«б» п.2.3 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, пп.«б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208665, який надійшов на розгляд до Новоодеського районного суду Миколаївської області і був складений 06 вересня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 , 06 вересня 2021 року о 17 год. 00 хв. на автомобільні дорозі Н-24 «Миколаїв-Благовіщенське» 188 + 4 км. керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну під час зупинки та здійснила рух назад під час підйому дороги в наслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем марки і моделі Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався позаду. В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та завдано матеріальні збитки.

Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги пп.«б» п.2.3 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Вищевказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та даними схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній. При цьому, в схемі зазначено розташування транспортних засобів вже після ДТП. До того ж, в схемі зазначено, що внаслідок ДТП автомобіль марки і моделі Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень, а саме пошкоджено радіаторну решітку, радіатор та передній бампер.

Дана схема місця ДТП підписана учасниками ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що фактично свідчить про підтвердження останніми інформації зазначеної в ній. Зауважень з приводу її складання в протоколі не відображено. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних у суду підстави відсутні.

Крім того, з відеозапису події з автомобільного реєстратора водія ОСОБА_2 , також вбачається, що водій ОСОБА_1 не дотрималась пп.«б» п.2.3 ПДР, оскільки допустила рух свого транспортного засобу заднім ходом, що спричинило зіткнення з транспортним засобом, який знаходився позаду (протилежного судом не встановлено).

Доводи захисника Ярмуша В.В. про те, що долучений районним судом до справи відеозапис є неналежним доказом у справі, не є слушними, оскільки відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. При цьому, інформація, що містяться на відеозаписі підтверджуються даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та іншими доказами по справі, а тому сумнівів у їх достовірності не виникає.

Вказані фактичні дані підтверджують, що дорожньо-транспортна пригода сталася через невиконання саме водієм ОСОБА_1 пп.«б» п.2.3 Правил, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, оскільки остання була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, внаслідок чого допустила зіткнення із іншим автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів, які б спростовували викладені обставини суду представлено не було та у матеріалах справи відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не зазначено на якому відрізку автодороги скоєно ДТП, спростовується змістом самого протоколу, відповідно до якого місцем ДТП зазначено автодорогу Р-24 «Миколаїв-Благовіщенське» 188+4 км.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогами ст.256 КУпАП не знайшло свого підтвердження та не спростовує факту порушення ОСОБА_1 ПДР, що призвело до скоєння ДТП.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення негативного наслідку.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Разом з тим, за змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257,279,280 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Отже, апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду, не дає оцінку діям водія ОСОБА_2 , оскільки наявність або відсутність в діях інших водіїв порушень Правил дорожнього руху які, як вважає особа, яка подала апеляційну скаргу, призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди - не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі.

За такого, зазначені вище докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пп.«б» п.2.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, твердження захисника Ярмуша В.В. про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Стосовно розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність ОСОБА_1 , але процесуальні права останньої, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Тому доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення процесуальних прав водія, з огляду на положенням КУпАП, не є слушними.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що постанова суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону, оскільки судом не встановлено та не зазначено в постанові який конкретно пункт ПДР водієм ОСОБА_1 було порушено, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказане не є підставою для скасування чи зміни судового рішення та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Інші посилання захисника ОСОБА_1 Ярмуша В.В. в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого, не впливають на висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою по іншому доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином оскаржувана постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 Ярмуша В.В. відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Ярмуша Віталія Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова