Провадження № 3/161/3463/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Омелянюка М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Залужне Локачинського р-ну Волинської обл., громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення не притягався, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 13, ст. 173, 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

10.08.2022 року о 20:50 год. в перебуваючи ОСОБА_1 перебуваючи у м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б, висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, ображав словесно працівників служби ДСО, котрі прибули на спрацювання сигнальної кнопки, а також нецензурно висловлювався в сторону оператора АЗС «Avetra» ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок та ображав людську честь і гідність.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Одночасно із матеріалами про адміністративне правопорушення, складеними відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, 15.08.2022 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274830 від 10.08.2022 року та серії ВАБ № 850674 від 10.08.2022 року, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП відповідно.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274830 від 10.08.2022 року, ОСОБА_1 , 10.08.2022 року о 20:40 год. в м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, що підтверджується відповідним висновком № 542 від 10.08.2022 року.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 850674 від 10.08.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 10.08.2022 року о 20:50 год. перебуваючи у м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б, вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме: не припинив нецензурно лаятися, погрожував та ображав працівників АЗС.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях за ст. ст. 173, 185 КУпАП визнав та у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечував повністю. Суду пояснив, що він займається волонтерською діяльністю та 10.08.2022 року у вечірню пору перед черговою поїздкою на схід України приїхав за кермом транспортного засобу на АЗС «Аветра». На той момент він алкоголю не вживав. Перебуваючи на АЗС він випив близько 300-400 гр. горілки, оскільки в подальшому за кермо автомобіля мав сісти його товариш ОСОБА_3 , про що він домовився з ним ще до приїзду на станцію. Перебуваючи на АЗС разом з іншим товаришем ОСОБА_4 , у них виникла конфліктна ситуація з працівниками станції, в ході якої останні викликали працівників поліції. По своєму приїзду та під час встановлення обставин події поліцейські інкримінували йому керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що він заперечував з огляду на наведене вище. Як наслідок, за агресивну поведінку до нього було застосовано спецзасіб «кайданки» та доставлено до КП «ВМЦТЗ» на освідування. Ствердив, що на момент керування ним транспортним засобом, він у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а факт подальшого вживання алкоголю ним не заперечується.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Омелянюк М.В. в судовому засіданні просив закрити провадження відносно його підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу такого адміністративного правопорушення. При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП поклався на думку суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд приходить до наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274830 від 10.08.2022 року, висновок КП «ВМЦТЗ» № 542 від 10.08.2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 10.08.2022 року, постанову про накладення адміністративне стягнення, рапорти поліцейських та відеозапис із камер-відеоспостереження АЗС «Аветра».

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274830 від 10.08.2022 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України (а.с. 1).

Зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що притягненню до адміністративної відповідальності за вказаною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнутим виключно особа, яка керує транспортним засобом та у цей момент перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Так, у своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_6 зазначила, що під час її перебування на робочому місці у приміщенні АЗС «Аветра», на станцію приїхали двоє чоловіків, які висловлювалися нецензурною лайкою в адресу працівників та словесно ображати їх. Причиною цьому було прохання оператора перепаркувати автомобіль, який знаходився у невстановленому для цього місці. В подальшому один із чоловіків в сірій, який був у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо транспортного засобу та перепаркував його.

Також, свідок ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях повідомила про відвідувачів АЗС «Аветра», які перебували в стані алкогольного сп`яніння, спровокували конфлікт на автозаправній станцій та, в подальшому, один з яких перебував за кермом (керував) транспортним засобом. Дана чоловік перебував у сірій футболці та сірих шортах.

У свою чергу, в своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 також зазначив виключно про зовнішні ознаки осіб, з якими на АЗС виник конфлікт та один з яких перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом.

Поряд з тим, оцінюючи відеозапис із камер-відеоспостереження АЗС «Аветра» не можливо однозначно ідентифікувати ані транспортний засіб, ані особу, яка ним керувала, у співвідношенні до відомостей, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274830 від 10.08.2022 року.

Відтак, наявні у справі матеріали на дають будь-яких правових підстав вважати, що саме ОСОБА_1 , 10.08.2022 року о 20:40 год. в м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 .

Слід зауважити, що у своїх письмових поясненнях жоден зі свідків, не вказав на ОСОБА_1 , як особу, яка керувала транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . Зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 лише описали зовнішній вигляд особи, яка керувала даним автомобілем, однак достовірно стверджувати про те, що цією особою є саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа, у тому числі й той, хто перебував разом з останнім, у суду підстави відсутні.

Таким чином, зібрані у справі докази не дають змоги однозначно ідентифікувати особу ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , який керував ним 10.08.2022 року о 20:40 год. в м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б.

При цьому, наявний у справі відеозапис із камер-відеоспостереження АЗС «Аветра» (зовнішнього) не містить фіксації обставин, які відбувалися на території станції з моменту, коли автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , припинив свій рух та до моменту, коли на місце події приїхали працівники поліції, що позбавляє суд можливості достовірно стверджувати, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої після того як припаркував своє авто, тобто, що на момент керування транспортним засобом він вже перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 , 10.08.2022 року о 20:40 год. в м. Луцьку по вул. Володимирська, 72-Б, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, окрім визнання останнім своєї вини, також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 850605 від 10.08.2022 року, (а.с. 3), протоколом про адміністративне затримання серії АА № 098178 від 10.08.2022 року (а.с. 5), поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , від 10.08.2022 року (а.с. 11-12), рапортами поліцейських від 10.08.2022 року (а.с. 15-16), постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 556401 від 10.08.2022 року (а.с. 17) та постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 091151 від 10.08.2022 року (а.с. 18).

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Щодо наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд приходить до наступного.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Вищевказана норма є бланкетною та містить відсилання, зокрема, до положень ЗУ «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України та статус поліцейських.

Статтею 31 вищевказаного Закону визначено вичерпний перелік поліцейських заходів (законних розпоряджень), які можуть бути застосовані відносно особи, у разі наявності підстав вважати про її причетність до вчинення правопорушення та за невиконання яких (зокрема, шляхом ухилення, непокори, ігнорування) може наступати адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, в який спосіб ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського та у чому саме такі полягали.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яку саме законну вимогу поліцейського не виконав ОСОБА_1 та в який спосіб (активні чи пасивні дії) це проявлялося.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 850674 від 10.08.2022 рокуобставини, свідчfnm про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, однак не вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Із аналізу Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 року № 3/02-18) слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом, який фіксує факт вчинення відповідного правопорушення, а решта матеріалів (доказів) є похідними від нього.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що при оформленні матеріалів справи не дотримано вимог Закону, не сформульовано склад адміністративного правопорушення за яким, щодо ОСОБА_1 було складено протокол, у зв`язку із чим він не може бути взятий за основу доведеності вини останньої, відтак в матеріалах справи відсутні допустимі докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень, оскільки відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, його майновий стан.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 130, ст.ст 173, 185, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська