Провадження № 33/824/121/2022 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Курзіна О.А., захисника особи, провадження у справі щодо якої закрите ОСОБА_2 - адвоката Янчука О.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сирка Д.О. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрите на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 20 серпня 2021 року, о 15 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ушакова, 2, в м. Києві, при перестроюванні з центральної смуги в крайню праву не надав перевагу в русі автомобілю «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 у вину те було поставлене, що він, 20 серпня 2021 року, близько 15 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Ушакова, 2, в м. Києві, у порушення вимог п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, був не уважним, не врахував дорожньої обстановки та не слідкував за її зміною, не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_2 суддя місцевого суду зазначив те, що зібраними у справі доказами не доведена наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Сирка Д.О. указано на необґрунтованість висновків судді місцевого суду про відсутність у діях водія ОСОБА_2 порушення вимог п.2.3 «б», п.13.1 ПДР України. На переконання захисника, саме невиконання водієм автомобіля «МАЗ» вимог п.2.3 «б», п.13.1 ПДР України перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Не виконання п. 9.3 «б», 12.3 та 13.1 ПДР України водієм ОСОБА_2 , на думку апелянта підтверджується зокрема поясненням самого ОСОБА_2 , які він надав під час оформлення матеріалів ДТП. Щодо пояснень водія автомобіля «Рено Логан», які суд поклав в обґрунтування доведення вини водія ОСОБА_1 , то на думку захисника вони є суперечливими і не могли бути використані судом у якості доказу. Просив постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП. ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

захисника Курзіна О.А., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;

захисника Янчука О.С., який заперечував щодо апеляційної скарги, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити без задоволення;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.3.б та 10.3 ПДР України, які призвели до пошкодження транспортних засобів та відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 299923 щодо часу та місця ДТП, даних про водіїв - учасників ДТП та ідентифікаційних ознак автомобілів, пошкоджених внаслідок ДТП;

схемою місця ДТП, на які зображені розташування автомобілів після їх зіткнення, зазначені лінійні розміри, визначене місце зіткнення транспортних засобів та зафіксовані пошкодження транспортних засобів;

поясненнями представника ОСОБА_1 - адвоката Бодюка В.А., відповідно до яких, автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухаючись по Брест - Литовському шосе м. Києва здійснював перестроювання в крайню праву смугу і водій ОСОБА_1 бачив автомобіль, який рухався по цій смузі;

поясненнями учасника ДТП ОСОБА_2 , відповідно до яких, він рухався у крайній правій смузі по Брест-Литовському шосе м. Києва, автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у лівій смузі руху, різко перестроївся у його смугу руху після чого різко загальмував для здійснення повороту праворуч. Зважаючи на різкість маневру він не встиг своєчасно загальмувати та уникнути зіткнення автомобілів;

поясненнями свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких, у день та час, які указані у протоколі про адміністративне правопорушення, він на автомобілі «Рено», номерний знак НОМЕР_3 , рухався по Брест-Литовському шосе м. Києва. Автомобіль «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , на великій швидкості здійснив перестроювання із середньої смуги руху у праву смугу, де допустив зіткнення із автомобілем під його керуванням, а потім із автомобілем «Тойота» здійснив зіткнення автомобіль «МАЗ»;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 не був уважний під час керування транспортним засобом, при перестроюванні у праву крайню смугу руху не надав перевагу транспортному засобу, який рухався по цій смузі руху, чим порушив вимоги п.2.3 «б» та 10.3 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто про доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наявність підстав для накладення на нього стягнення та на законних підставах наклав на нього стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Сукупність указаних доказів дали судді місцевого суді обґрунтовані підстави для висновку про відсутність порушень вимог ПДР України із сторони водія ОСОБА_2 та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга захисника Сирка Д.О. не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.

Посилання захисника на наявність у діях ОСОБА_2 порушень вимог п.2.3 «б» та п.13.1 ПДР України не ґрунтуються на зібраних у справі доказах та вимогах нормативних документів, які регулюють безпеку дорожнього руху.

Суд вважає, що у даній справі зібрана достатня кількість доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими та достовірними, а фактичні обставини, які встановлені за допомогою цих пояснень - належними та допустимими доказами. Суд звертає увагу на те, що даний свідок був на місці події і пояснення дав під час з`ясування обставин події. Його пояснення є послідовними, не містять суперечностей, повністю узгоджуються із схемою місця ДТП та фотоматеріалами в частині участі у ДТП, пошкоджень автомобіля, тощо. Піддавати сумніву пояснення свідка ОСОБА_3 суд не знаходить підстав у зв`язку із чим приймає ці пояснення у якості доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд вважає не обґрунтованими і доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Так, ОСОБА_2 у вину було поставлено порушення вимог п. 2.3 «б» та п. 13.1 ПДР України, тобто пунктів ПДР, які зобов`язують водія бути уважним, враховувати дорожню обстановку та слідкувати за її зміною, а, також, дотримуватись безпечної дистанції. Між тим, матеріали справи не містять доказів, які би стверджували про те, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом не дотримався вимог п. 2.3. «б» ПДР України. Щодо дотримання безпечної дистанції, то відповідно до п.1.10 ПДР України безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Наведене дає підстави стверджувати про те, що для притягнення особи до відповідальності за порушення вимог п. 13.1 ПДР України необхідно щоби винна особа рухалася позаду транспортного засобу потерпілого по тій самій смузі руху. Між тим, у ході провадження у даній справі встановлено те, що автомобіль «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався по смузі руху, яка розташовувалася лівіше від смухи руху автомобіля «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .Зіткнення транспортних засобів сталося внаслідок того, що водій ОСОБА_1 змінив смугу руху, не надавши перевагу транспортному засобу, який рухався по цій смузі руху, а саме автомобілю «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 . Таким чином дорожня ситуація, за якої сталася ДТП із участю автомобілів «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , та «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , не підпадає під ознаки викладені у п. 1.10 ПДР України в частині визначення терміну «безпечна дистанція», що указує на відсутність підстав для твердження про те, що водій ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 13.1 ПДР України. Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 12.3 ПДР України, то суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не ставилось у вину порушення вимог п.12.3 ПДР України, ці обставини у ході розгляду справи не досліджувались, що виключає можливість визнання факту порушення водієм ОСОБА_2 цих вимог ПДР України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутності підстав для її задоволення.

Постанова Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Сирка Д.О. залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.