Номер провадження: 33/813/1138/22
Головуючий у першій інстанції Шурупов В.В.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2022 року Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Калініної О.В., при секретарі Бойко В.В., за участі адвоката Назаренко І.М. , Ніколюк О.А., Ткаченка В.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

19.09.2022 року адвокат Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 на вказану постанову подала апеляційну скаргу .

Вказує, що постанова суду є протиправною та незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права та недотримання норм процесуального права.

В основу постанови суд поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018140, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 , пояснення водія ОСОБА_2 .

Проте суд не звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що до нього додано схему ДТП, пояснення учасників а також відеофіксація правопорушення.

Однак в матеріалах справи , які розглядалися судом, відсутній будь- який відеозапис правопорушення. Відсутнє посилання на відеозапис , як на доказ і у постанові суду.

Стверджує, що суд протиправно розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності доказу, відеофіксації правопорушення, який вказаний додатком до протоколу.

Посилаючись на ч.1 ст. 6 Конвенції та рішення ЄСПЛ у справі "Лучанінова проти України" , "Малофєєв проти Росії" , " Карелін проти Росії" , апелянт вважає, що суд у цій справі мав бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно на шкоду особі розглядати справу за відсутності доказу, зібраного органом патрульної поліції.

Винуватість особи мала бути доведена не судом , а перед судом у змагальному процесі з наданням всіх доказів вини особи.

Суд не мав права самостійно відшукувати докази, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП суд повинен був оцінити всі зібрані патрульною поліцією докази в т.ч. і відеозапис правопорушення, а за його відсутності- повернути матеріали справи до поліції для доопрацювання.

Проте в даному випадку суд дійшов передчасного висновку про вину ОСОБА_1 , не маючи всіх доказів вини, що є порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Висновки суду про те, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018140, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями водія ОСОБА_2 апелянт вважає передчасними та зробленими внаслідок неповного з`ясування судом обставин справи про адміністративне правопорушення.

Напис рукою поліцейського на протоколі про те , що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовилася нічим не підтверджений . Свідки у протоколі не зазначені, до протоколу не додано відеозапис з бодікамери поліцейського, що вказує на протиправність такого запису. У протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що протокол взагалі ОСОБА_1 не передавався.

В матеріалах справи наявний дублікат протоколу, що свідчить про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було повідомлено про складання протоколу щодо неї.

За таких обставин висновок суду про відсутність з боку ОСОБА_1 зауважень у протоколі вважає незаконним, зробленим без уважного дослідження протоколу.

Стверджує, що протокол не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а висновок суду є протиправним та передчасним.

Схема місця ДТП також складена без зазначення ОСОБА_1 , що свідчить про те, що схема не передавалась їй для підписання або внесення зауважень. У схемі зазначено положення транспортного засобу ОСОБА_2 , його дані і лише його підпис.

Таким чином схема ДТП не може бути доказом вини саме ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Право ОСОБА_1 відмовитися давати проти себе свідчення передбачене ст. 63 Конституції України.

Ні у протоколі , ні в інших документах не вказано механічні пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 отримані при контакті з автомобілем ОСОБА_2 , не зазначено механічних пошкоджень на транспортному засобі ОСОБА_2 , які свідчать про контакт з автомобілем ОСОБА_1 .

За відсутності фотографій, відеозапису або пояснень свідків, які були присутні під час події встановити вину ОСОБА_1 у тому , що вона створила аварійну ситуацію для ОСОБА_2 неможливо , а робити такі висновки лише на поясненнях ОСОБА_2 незаконно.

ОСОБА_1 вважає, що неможливо зробити обґрунтований та однозначний висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення та та визнання її провини, а тому справа має бути закрита за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В ході апеляційного розгляду адвокат Назаренко І.М. та Ніколюк О.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

За правилами ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом були досліджені наявні у матеріалах справи докази.

Клопотань про дослідження нових доказів чи призначення у справі судової автотехнічної експертизи від учасників справи під час апеляційного розгляду не надійшло.

Перевіривши ретельно доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.

Ст. 280 та ст. 252 КУпАП покладає на суд обов`язок оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом в межах сформульованого у протоколі про адміністративне правопорушення складу правопорушення та обставин, зазначених у протоколі особою, уповноваженою на складання протоколів, а висновки суду мають ґрунтуватися на належній оцінці доказів, наданих цією особою та учасниками справи на реалізацію своїх прав відповідно до положень ст. 268, ст. 269 КУпАП.

Враховуючи, що диспозиція ст. 124 КУпАП за своєю структурою є бланкетною, оскільки відсилає до Правил дорожнього руху України, суд вправі приймати рішення щодо доведеності чи недоведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення лише в межах тих пунктів вказаних Правил, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 25.09.2021 року о 09:45 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №229 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, при перестроюванні не надала перевагу в русі транспортному засобу «Toyota», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на якому вона мала перестроїтися та скоїла аварійну ситуацію, внаслідок чого вказаний автомобіль здійснив наїзд на бордюрний камінь та отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.3 ПДР , тим самим скоїла адміністративне правопорушення , передбачене ст. 124 КУпАП.

В основу такого висновку суд, як видно із постанови поклав досліджені під час розгляду справи докази :

протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №018140 від 25.09.2021 року,

- схему місця дорожньо-транспортної події від 25.09.2021 року,

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.09.2021 року,

- письмові поясненнями ОСОБА_2 від 25.09.2021 року, в яких викладені обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровлю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії від ААБ №018140 від 25.09.2021 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 10.3 ПДР України , а саме те , що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога , 229 при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю «Toyota», номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на якому вона мала перестроїтися та скоїла аварійну ситуацію, внаслідок чого автомобіль Toyota, здійснив наїзд на бордюрний камінь та отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Пунктом 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Вбачається, що під час судового розгляду, суд першої інстанції належним чином дослідив протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, проаналізував письмові пояснення учасників ДТП, і дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 , яка не дотрималася вимог п. 10.3 ПДР стали причиною ДТП.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом , в ньому викладені обставини вчиненого адміністративного правопорушення, міститься посилання на норми ПДР , порушення яких інкриміновано ОСОБА_1 та їх наслідки.

Посилання апелянта на те, що протокол не може бути визнаний доказом винуватості ОСОБА_1 через те, що він нею не підписаний та не вручена копія протоколу , апеляційним судом відхиляються , оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не спростовувала той факт , що вона відмовилася від підпису протоколу ,так як не вважає себе винуватою у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості внести до протоколу свої заперечення чи зауваження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 не спростовувала той факт, що їй пропонувалося дати пояснення щодо обставин події, однак вона відмовилася від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України , про що свідчить також наявний в матеріалах справи бланк пояснень ОСОБА_1 , в якому міститься її власноручний запис про це.

ОСОБА_1 як видно із зазначених матеріалів безпосередньо на місці події не надавала пояснення щодо обставин події.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не спростовувала факт проїзду по вул. Миколаївська дорога у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення день та час , та факт перестроювання на крайню праву смугу руху, однак категорично заперечувала, що своїми діями вона створила будь- які перешкоди для руху інших автомобілів, чи створила аварійну ситуації для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

Зазначила , що будь- яких звукових сигналів чи звуків гальмування вона не чула, рухалася без перешкод , приїхала на місце події після телефонного дзвінка працівника поліції.

Свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП заперечила.

Проте такі пояснення спростовуються фактичними даними , що містяться в інших доказах, наявних у матеріалах справи , яким сду дав належну оцінку.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 підтвердив надані ним одразу після вчинення ДТП письмові пояснення. Стверджував, що рухався по правій смузі руху, автомобіль «Opel Vectra» рухався у лівій смузі , потім раптово повернув на праву смугу, внаслідок чого він був фактично витіснений на узбіччя, сталося зіткнення з бордюрним каменем, а автомобіль Опель далі продовжив рух. Він викликав поліцію. Вказав, що отримав від працівників поліції відеозапис з камер зовнішнього вуличного спостереження , на якому зафіксований момент аварійної ситуації.

Пояснення ОСОБА_2 як видно є послідовними та узгоджуються із іншими доказами , які були предметом дослідження суду першої інстанції та апеляційного суду.

З дослідженої в судовому засіданні апеляційного суду схеми місця ДТП видно місце розташування автомобіля «Toyota», зазначені механічні пошкодження , які отримав автомобіль від контакту з бордюрним каменем, вказаний гальмівний шлях автомобіля. Що свідчить про те, що він вимушений був різко змінювати напрям руху та гальмувати , що в цілому узгоджується з його письмовими пояснення наданими відразу після ДТП.

Будь яких обставин, які давали підстави для сумніву у достовірності пояснень ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду.

Схема місця ДТП була досліджена під час апеляційного розгляду. Зауважень від захисника та від ОСОБА_1 щодо правильності зафіксованих у ній обставин не надходило.

Посилання захисника на те, що схема ДТП не підписана ОСОБА_1 , а тому не може бути доказом у справі не є прийнятними зважаючи на те , що ОСОБА_1 на місце події повернулася через деякий час . Схема ДТП була досліджена під час апеляційного розгляду. Зауважень від захисника та від ОСОБА_1 щодо правильності зафіксованих у ній обставин не надходило.

Посилання захисника на те, що у справ відсутні докази наявності механічних ушкоджень на автомобілі ОСОБА_1 від контакту з автомобілем ОСОБА_2 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 не інкримінується порушення ПДР ,наслідком яких стало зіткнення автомобілів, а інкримінується створення аварійної ситуації, яка привезла до зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_2 з бордюрним каменем . Отримані внаслідок контакту з бордюрним каменем пошкодження автомобіля під керуванням ОСОБА_2 викладені у схемі місця ДТП. Їх наявність в апеляційний скарзі , як видно під сумнів не ставиться.

Суд , як видно проаналізував всі докази , які були надані органом , що склав протокол про адміністративне правопорушення , та на підставі їх оцінки у сукупності дійшов вірного висновку про те, що дії ОСОБА_1 яка порушила вимоги п 10.3 ПДР перебувають у причинно наслідковому звязку із настанням ДТП.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, належним чином вмотивований, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження дослідженими у суді доказами не знайшли.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні п. 10.3 ПДР грунтується на досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.

Апеляційний суд не має процесуальних підстав для перевірки дій водія ОСОБА_2 на можливість уникнення зіткнення з перешкодою, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляді суду не перебуває, відомостей про те, що протокол відносно ОСОБА_2 був складений апеляційний суд не має і враховуючи , що апелянтом в апеляційній скарзі не наведено доводів про порушення ПДР саме ОСОБА_2 , які б могли привести до наслідків у виді пошкодження його автомобіля.

Посилання захисника про те, що за відсутності фотографій, відеозапису або пояснень свідків, які були присутні під час події встановити вину ОСОБА_1 у тому, що вона створила аварійну ситуацію для ОСОБА_2 неможливо , не є прийнятними.

Приписи ст. 251 КУпАП не передбачається, що обставини адміністративного правопорушення , передбачені ст. 124 КУпАП мають бути підтверджені лише певними доказами. Натомість за положеннями цієї статті доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.

Як джерела доказів норми КУпАП , як видно передбачено пояснення потерпілого, пояснення особи, відносно якої складено прокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене суд мав усі процесуальні підстави для аналізу усієї сукупності доказів, що були надані для розгляду суду, в т.ч. і протокол про адміністративне правопорушення , письмові пояснення учасників пригоди , схеми місця ДТП.

Нових доказів , які б спростовували висновки суду першої інстанції стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було , клопотання про витребування нових доказів до суду не подавалося.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав процесуального права приймати до розгляду протокол про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому зазначено в якості додатку відеофіксація правопорушення , яка фактично до суду надана не було.

Апелянт стверджує, що за таких обставин суд мав повернути матеріали справи до поліції для дооформлення , однак такі твердження захисника позбавлені правового обґрунтування.

Нормами КУпАП не передбачено право суду повертати для доопрацювання протокол про адміністративне правопорушення з підстав не направлення до суду всіх додатків, що вказані у протоколі.

Суд відповідно до положень КУпАП не вправі вимагати від органу, що направив до суду протокол про адміністративне правопорушення надання додаткових доказів. Натомість суд першої інстанції , як видно оцінив надані суду докази в їх сукупності , будь- яких дій , спрямованих на відшукування додаткових доказів не вчиняв, що спростовує твердження апелянта про сумніви у безсторонності суду.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту клопотань про витребування відеозапису, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не заявляла, після повідомлення ОСОБА_2 в апеляційному суді про наявність у нього отриманого від поліцейського відеозапису , на якому зафіксовано перебіг дорожньо транспортної пригоди, вказала на те, що апеляційний розгляд має бути проведений на підставі тих доказів, які наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції недотримався вимог закону в частині принципу змагальності сторін, взяв на себе функцію обвинувача, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив обґрунтовану постанову, й за таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як про це наголошує апелянт, не встановлено.

Під час апеляційного перегляду були присутні всі учасники провадження, була надана можливість навести свої доводи, яким була надана відповідна оцінка під час прийняття рішення по справі, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення за вказаними обставинами.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, не встановлено, а тому постанову суду належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Доводів про недотримання вимог ст. 23, 33 КупАП при накладенні адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, якою у ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Калініна