Справа № 302/274/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Белли В. М., та представника Закарпатської обласної прокуратури Вакули Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Белла В. М. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (Колочавська сільська рада Хустського району Закарпатської області), гр. України, постійного місця праці не має (сезонний робітник), одруженого, не судимого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
В апеляційній скарзі адвокат Белла В. М. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. В обґрунтування доводів стверджує, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції пояснив, що строк на подання декларації він пропустив на 2 дні у зв`язку із поважною причиною, оскільки не міг внести відомості до електронної бази даних протягом трьох днів через відсутність за місцем його проживання Інтернет - з`єднання. При цьому, до 30.05.2021 він перебував на сезонних роботах за межами місця проживання, додому повернувся 29-30 травня 2020 року спеціально, щоб підготувати дані про доходи за попередній рік та заповнення електронної декларації. Однак, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані пояснення, а також проігнорував очевидні порушення при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів справи. Так, адвокат Белла В. М. зазначає, що посадовими особами ДВБ в Закарпатській області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки з матеріалів справи убачається, що протокол був складений аж через 34 доби після виявлення особи. Крім того, на думку апелянта, особи, уповноважені на складання протоколу діяли з порушенням вимог ст. ст. 256, 259 та 268 КУпАП. Так, протокол про адміністративне правопорушення не складався за відсутності ОСОБА_1 , жодні пояснення від нього не відбиралися, положення ст. 268 КУпАП йому не роз`яснювались. Апелянт просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор відділу обласної прокуратури Вакула Ю. В. вказує на те, що оскаржувана постанова є законною, а доводи, викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими. Зазначає, що твердження апелянта про те, що посадовою особою не були дотримані вимоги КУпАП при оформленні протоколу, не слід вважати слушними, позаяк строк для складання протоколу починається лише після того, коли особа, уповноважена на його складання, матиме достатньо фактичних обставин для висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Також прокурор вказує на необґрунтованість доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений за відсутності ОСОБА_1 . Зазначає, що ОСОБА_1 не з`являвся до органу, посадова особа якого уповноважена на складання протоколів, що підтверджується рапортом поліцейського, відмовився від підпису процесуального документу та отримання його копії, що зафіксовано на відеоматеріалі, що міститься у матеріалах справи. Прокурор вважає, що відсутність Інтернет - з`єднання, на яку вказує ОСОБА_1 як на причину несвоєчасного подання декларації, не підтверджено жодними доказами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову - без зміни.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Беллу В. М., який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурорки Вакули Ю. В., яка заперечила щодо її задоволення; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП убачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Такий висновок суду є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 9 від 28.02.2021 (а. с. 5-9); рапортом старшого оперуповноваженого управління ДВБ НП України Токарчика М. М. (а. с.10); витягом з Єдиного державного реєстру декларацій про дату і час подання декларації «перед звільненням» (а. с.8-10); витягом з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (а. с. 11); повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 11); наказом №211 о/с від 02.10.2015 про призначення ОСОБА_1 інспектором патрульної служби роти №2 батальйону патрульної служби УМВС України в Закарпатській області (а. с. 13); наказом №265 о/с від 06.11.2015 (а. с. 14); наказом №24 о/с від 07.11.2015 (а. с. 15); наказом №35 о/с від 12.02.2019 (а. с. 16); наказом №64 о/с від 20.03.2019 (а. с. 13); наказом №198 о/с від 26.09.2019 про звільнення ОСОБА_1 зі служби у поліції (а. с. 14); повідомленням про звільнення ОСОБА_1 з посади (а. с. 19); листом начальника Закарпатського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Калитича Є. (а. с. 23); відеозаписом, на якому зафіксовано момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №9 від 28.02.2021 (а. с. 26).
При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245 КУпАП об`єктивно встановлені фактичні обставини, зібраним у справі доказам суд дав правильну оцінку, відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільну-правову відповідальність.
Приписами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Встановлено, що відповідно до наказу Управління МВС у Закарпатській області від 02 жовтня 2015 року № 211 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора патрульної служби роти №2 батальйону патрульної служби УМВС України в Закарпатській області (а. с. 13).
Відповідно до наказу Головного управління НП в Закарпатській області №198 о/с від 26.09.2019, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади (а. с. 18).
Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Отже, місцевим судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи поліцейським на посаді старшого інспектора - чергового СРПП №1 Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання її поза строком, визначеним законом та неповажності причин своєчасного неподання.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 27.09.2019, звільнившись із посади старшого інспектора - чергового СРПП №1 Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв 00 год 01.06.2020), а саме 02.06.2020 опублікував на офіційному веб- сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що уповноважений на складання протоколу відносно ОСОБА_1 , старший оперуповноважений управління ДВБ НП України Токарчик М. М. був упереджений під час оформлення процесуального документу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення; що він мав підстави для фальсифікації процесуальних документів, або ж обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією у підтвердження таких даних відсутні будь-які докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги, і на такі не посилається адвокат Белла В. М. під час розгляду апеляційної скарги. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість старшого оперуповноваженого управління ДВБ НП України Токарчика М. М. у результатах розгляду справи, водночас не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час спілкування та оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
При оцінці доводів апелянта щодо того, що місцевий суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що строк на подання декларації він пропустив лише на 2 дні у зв`язку із поважною причиною, оскільки не міг внести відомості до електронної бази даних протягом трьох днів через відсутність за місцем його проживання Інтернет - з`єднання, такі, на переконання суду першої інстанції не є переконливими. Вказані твердження суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Белла В. М. не надали суду жодних доказів на підтвердження того, що саме через технічні причини ОСОБА_1 не зміг своєчасно, (до 00 хв 00 год 01.06.2020), опублікувати на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2019 рік.
Апеляційним судом не можуть бути враховані доводи адвоката Белли В. М. стосовно поважності причин несвоєчасного подання декларації, а саме відсутність за місцем проживання ОСОБА_1 . Інтернет з`єднання, оскільки на переконання апеляційного суду, у ОСОБА_1 було об`єктивно достатньо часу та можливостей для подання декларації у визначені законом строки, а саме до 01 червня 2020 року. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що листом управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області від 27.09.2019 ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про звільнення із займаної посади та детально поінформовано, що він зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а також попереджено про можливі наслідки за неподання, несвоєчасне подання декларації. Тому, враховуючи вищенаведене, доводи прокурорки Вакули Ю. В. про те, що відсутність Інтернет - з`єднання, на яку вказує ОСОБА_1 , як на причину несвоєчасного подання декларації, не підтверджено жодними доказами, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу.
Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апелянта про те, що до 30.05.2020 ОСОБА_1 перебував на сезонних роботах за межами місця проживання, додому повернувся спеціально 29-30 травня 2020 року, щоб підготувати дані про доходи за попередній рік та заповнення електронної декларації. Вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апеляційний суд вважає надуманими та безпідставними, оскільки оцінка суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією ґрунтується на належних та достатніх доказах у справі, яким місцевий суд дав належну, об`єктивну оцінку і які свідчать про те, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не вжив жодних заходів для своєчасного подання декларації.
При оцінці доводів апелянта про те, що посадовими особами ДВБ в Закарпатській області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст. ст. ч. 2 ст. 254, 256, 259 та 268 КУпАП, такі апеляційний суд розцінює критично.
Так, відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, суб`єктом на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.
Виконавши вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, встановивши особу правопорушника, зібравши всі докази у справі, в уповноважених осіб на складання протоколу виникає обов`язок на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статей 254, 255, 256 КУпАП. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 доволі тривалий час ухилявся від отримання протоколу та надання будь - яких пояснень щодо несвоєчасного неподання декларації, що підтверджується рапортом старшого уповноваженого ВОР Закарпатського управління ДВБ НП України майора поліції Токарчика М. (а. с. 24, 25) та відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а. с. 26), що є належними та дсотвірними доказами у справі. При цьому, сторона захисту не оспорює ті обставини, що ОСОБА_1 неодноразово було повідомлено про необхідність надання ним пояснень та складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Апелянтом не спростований той факт, що ОСОБА_1 відкрито ухилявся від явки до уповноважених органів. Відтак, 28.02.2021, старшим уповноваженим ВОР Закарпатського управління ДВБ НП України майором поліції Токарчиком М. особисто повідомлено ОСОБА_1 про факт несвоєчасного подання ним декларації після звільнення, та запропоновано з цього приводу надати свої пояснення, однак матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 вчергове відмовився як від надання будь яких пояснень, так і від ознайомлення зі змістом протоколу та від отримання його копії. З відеозапису також убачається, що уповноваженою на складання протоколу особою, майором поліції Токарчиком М. роз`яснено ОСОБА_1 його права та наслідки такої відмови.
Твердження апелянта про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 , були порушені приписи ст. ст. ч. 2 ст. 254, 256, 259 та 268 КУпАП, - апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи. Натомість доводи прокурорки ОСОБА_2 у цій частині судом апеляційної інстанції беруться до уваги, оскільки належні та достатні докази свідчить про те, що такі твердження слід визнати слушними.
Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції, перевіривши вищезазначені докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, «поза розумним сумнівом» дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, слід вважати правильними, обґрунтованими, належним чином умотивованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Твердження апелянта про те, що місцевий суд розглянув справу без з`ясування фактичних обставин справи, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, позаяк докази у своїй сукупності підтверджують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що апелянт не вказує на те, у чому саме полягає неповнота та поверховість при з`ясуванні фактичних обставин справи, які обставини не були з`ясовані і з`ясування яких має суттєве значення для їх встановлення.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Белла В. М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН