ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4269/22 Головуючий в 1 інст. Алєксєєнко А.Б.
Провадження № 33/807/514/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 , 13.07.2022 о 21 год. 56 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, по пр. Соборний, біля буд. 206, керував автомобілем Dodge Journey, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Левицька Ю.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд розглянув справа за одне засідання, без належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є істотним порушенням прав і свобод.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Навпаки, відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 погоджується на всі пропозиції працівника поліції.

Під час події, працівники поліції не залучали свідків для фіксування відмови від проходження огляду.

Крім того, протокол не містить відомостей про те, як саме ОСОБА_1 здійснював дії щодо відмови від проходження огляду.

На відеозаписі не зафіксовано того, що ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння.

Відеозапис є неповним та не відображає події від початку до кінця, тому апелянт вважає такий відеозапис недопустимим доказом в справі.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 .

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника адвоката Левицьку Ю.В., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та повнити текст апелянт отримав поза межами строку на апеляційне оскарження. Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: протоколі про адміністративне правопорушенні серії ААД №143487 (а.с.3), яким було звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він 13.07.2022 о 21 год. 56 хв. в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, по пр. Соборний, біля буд. 206, керував автомобілем Dodge Journey з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Переглядаючи матеріали справи, можливо встановити, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР (а.с.5-6), якими вбачається, що під час події у ОСОБА_1 виявлені були ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду водій відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить зафіксовані обставини події (а.с.9).

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського (а.с.4), в якому зазначено, що під час несення служби було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві було запропоновано на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб.

Зазначені докази у їх сукупності доводять те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Апеляційний суд відхиляє повністю доводи апелянта, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що під час судового засідання в суді першої інстанції були спростовані.

Зокрема, доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

З відеозапису, який міститься на оптичному носієві інформації у вигляді СД-диску (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що здійснював керування транспортним засобом, однак на пропозицію працівника поліції пройти огляд, він своєю поведінкою намагався спотворити процедуру проходження огляду, затягував час багато чисельними проханнями надати йому час зателефонувати та порадитись, що свідчить про те, що водій такою поведінкою намагався ухилитися від обов`язку, який встановлений вимогами п.2.5 ПДР України. Працівники поліції на місці події дійшли до правильного висновку, що така поведінка ОСОБА_1 свідчить про те, що він в цілому відмовляється від пропозиції проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків не заслуговують на увагу, оскільки як зазначено національним законодавством, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Посилання апелянта на те, що не ОСОБА_1 не мав виражених ознак сп`яніння, апеляційний суд вважає, що такі доводи є безпідставним, оскільки у провину особи ставиться не те, що він здійснював керування в стані сп`яніння, а саме те, що він відмовився від імперативного обов`язку спеціального суб`єкта (водія) проходити огляд на визначення стану сп`яніння, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Суд апеляційний суд також відхиляє доводи, що відеозаписи не є доказами в справі, оскільки такі записи не були безперервними, оскільки відеозапис є вівся безперервно з моменту зупинки транспортного засобу та до завершення складання протоколу.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Юридична відповідальність для особи застосовується невідворотно, якщо є позитивно виражені умови для настання такої відповідальності та немає негативно виражених умов для її усунення. Відповідальність є мірою людини. Людина постає вольовою особою завдяки розумі, а завдяки волі і свободи вона відповідає за свої вчинки.

Вид і міра юридичної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В., залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/4269/22