Справа № 745/364/22 Головуючий у 1 інстанції Даньков О. М.
Провадження № 33/4823/446/22
Категорія - ст. 173-2 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим у тому, що він 05 серпня 2022 року, о 16 годині 44 хвилини, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою в адресу своєї матері ОСОБА_2 , чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказуючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 року та закрити провадження у справі за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Серед порушень допущених судом зазначає наступні:

- Судом не було встановлено фактичних обставин справи, а саме: часу та місця вчинення правопорушення. Так, рапорт працівників поліції про прийняття повідомлення про вчинення правопорушення містить дату 04.08.2022 та час 14:30 годин, тоді як у фабулі протоколу зазначено 05.08.2022 та час 16:44. Окрім того, заява потерпілої містить виправлення відносно часу вчинення правопорушення, що також залишилось поза увагою суду та свідчить про упереджене і формальне ставлення до розгляду справи.

- Протокол, в порушення вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, фактично складено через 4 чи 5 днів (оскільки не встановлена фактична дата порушення).

- В порушення положень ст. 255 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів особами уповноваженими на складання протоколів, таких доказів надано не було, а самі обставини ґрунтуються виключно на поясненнях потерпілої.

- Рішення суду є необ`єктивним, оскільки обгрунтовано посиланням на неналежні та недопустимі докази.

- Обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП є настання певних наслідків, що потребує доведення.

- Стверджує, що судом фактично не було надано можливості зробити пояснення по суті, чим позбавлено можливості права на захист, що є категорично неприпустимим.

В засідання апеляційного суду, призначене на 04.11.2022 року ОСОБА_1 , не з`явився. У зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення особи про розгляд його апеляційної скарги, а також з урахуванням положень ч.2 ст. 268 КУпАП, розгляд справи було відкладено.

До початку розгляду справи по суті, на адресу апеляційного суду від особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. При цьому апелянт підтримав всі доводи та аргументи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стосовно твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки судом не було встановлено фактичних обставин справи та поза увагою залишились допущені порушення при складанні протоколу, а також не доведено шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

В оскаржуваній постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин, що виразилося у формі нецензурної лайки в адресу своєї матері ОСОБА_2 , чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої, - є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються наведеними у постанові доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, інформації із рапорту при отримання та реєстрацію заяви, самої заяви потерпілої та її письмових пояснень.

Судом першої інстанції дано належну оцінку сукупності доказів, що узгоджуються між собою та підтверджують вину ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є його власним баченням того, що сталося.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням строків, визначених ст. 254 КУпАП та не відповідав вимогам закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою для визнання його недопустимим.

Доводи апелянта про недопустимість доказу - письмових пояснень матері потерпілої, які містить виправлення відносно часу вчинення правопорушення, судом апеляційної інстанції не приймаються, остільки її пояснення є послідовними та в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів наведених в постанові, як в деталях так і в цілому. Щодо неправильного встановлення прізвища потерпілої, яке зводиться до помилкового зазначення букви в середині прізвища, то апеляційний суд не вбачає у цьому порушення, що свідчило б про поверхневий розгляд справи та вважає його автоматичною опискою, що перенесена з одного документа в інший.

Посилання апелянта на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам та обставинам, що викладені у рапорті та заяві потерпілої, то апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина ОСОБА_1 в повній мірі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на думку апеляційного суду є безпідставними.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко