Дата документу Справа № 336/3709/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3709/22 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/530/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Турчинського М.І., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 31 липня 2022 року приблизно о 17.35 годині ОСОБА_1 перебуваючи на вул. Ігоря Сікорського біля будинку №203 у м. Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №4753 від 31.07.2022 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова суду незаконна та необгрунтована, винесена з порушенням приписів чинного законодавства. Зазначає, що суд безпідставно притягнув його до відповідальності, оскільки матеріали справи не містять доказів, що він відмовився від проходження освідування, а також було порушено право на захист.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі відносно нього закрити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Турчинського М.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом права на захист, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи, оскільки останній знав про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, призначеної на 18 серпня 2022 року.

Апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику останнього та його адвоката до суду апеляційної інстанції. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і останній разом із адвокатом, реалізував їх при апеляційному розгляді.

Що стосується інших вимог апеляційної скарги, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, з таким висновком суду апеляційна інстанція не може погодитися у зв`язку з наступним.

Матеріали справи схиляють апеляційну інстанцію до висновку, що місцевий суд не звернув увагу на певні обставини.

Так, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність жодного належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також стосовно дотримання процедури огляду, яка передбачена ст. 266 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на ньому лише зафіксовано пропозицію працівника патрульної поліції спочатку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, потім проїхати до лікаря нарколога, на обидві пропозиції водій погоджується.

На запитання водія про підстави для огляду у медичному закладі поліцейський пропонує почитати ПДР та Інструкцію. При цьому повідомляє, що у нього є підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває або у стані алкогольного, або наркотичного сп`яніння, або під дією лікарських засобів, проте ознак того чи іншого стану працівник поліції взагалі не зазначає.

Між тим саме виявлення певних ознак сп`яніння надають працівнику патрульної поліції право пропонувати проходження водієм огляду за відповідною процедурою, недотримання чого не можна вважати законним.

Слід відмітити, що з оглянутого відео вбачається адекватність мови, поведінки та рухів ОСОБА_1 , його поведінка не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння чи перебування під дією лікарських засобів, які до того ж не були озвучені працівником патрульної поліції.

Далі, в медичному закладі ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічний матеріал для проведення аналізу для з`ясування чи перебуває останній в стані сп`яніння чи ні. Проте, протягом однієї години ОСОБА_1 не зміг здати сечу у зв`язку з фізіологічними причинами, про що повідомив лікарю, а останній зазначив про ще наявність часу для здачі біоматеріалу.

Загалом слід відмітити, що єдиний об`єктивний доказ у вигляді відеоматеріалу не засвідчують викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а певні висловлення працівника патрульної поліції зводяться до спонукання водія відмовитися від проходження огляду з поясненням про можливість подальшого самостійного проходження огляду. Після уточнень ОСОБА_1 наслідків відмови, останній категорично не погоджується на відмову від проходження огляду та зазначає про бажання надати біоматеріал, а тому бажає почекати наявний у нього, за повідомленням лікаря, час. Надалі запис переривається і починається зі складання відносно ОСОБА_1 постанови за відсутність страхового полісу.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомив про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за його відсутності, чим і пояснюється відсутність його підпису у протоколі.

При цьому переривання відеозапису не надає можливість спростувати дане твердження. Працівником поліції не дотримано принципу безперервності відео фіксації.

Вищенаведене переконує апеляційний суд, що зафіксовані на відео обставини щодо підозр перебування водія у стані не визначеного сп`яніння вочевидь не відповідають відомостям, викладеним як у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно перебування ОСОБА_1 у стані саме наркотичного сп`яніння з зазначенням відповідних ознак, так і у направленні водія на огляд.

Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням.

Додатково слід зауважити, що працівники патрульної поліції на протязі всієї розмови з ОСОБА_1 схиляли останнього відмовитися від огляду, зокрема на запитання чи довго триватиме огляд, вказували, що зараз тривога і потрібно буде чекати, потрібно доїхати. В лікарні вказували, що він може відмовитися, а потім самостійно пройти огляд протягом трьох годин, що не відповідає нормам Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735.

Сукупність наведених вище обставин переконують суд у штучності створеної ситуації, і вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.

Отже, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КупАП апеляційний суд дійшов висновку, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Також, суддя апеляційної інстанції звертає увагу на висновок щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість № 4785 від 01.08.2022 року, згідно якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що у разі вживання особою наркотиків, дані щодо їх вживання зберігаються у біологічних зразках людини тривалий час.

Крім того, матеріали справи не мітять дані щодо відсторонення ОСОБА_1 від керуванням транспортним засобом, що додатково свідчить про неналежне виконання працівниками патрульної поліції вимог Інструкції № 1452/735.

З огляду на сукупність досліджених доказів, констатую, що факт відмови водія від проходження медичного огляду є не підтвердженим.

Слід окремо зауважити, що справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.

Наведена позиція покликана усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зокрема викладену у рішеннях у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України».

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник