Справа № 944/4989/22
Провадження №3/944/2988/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2022 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Білецька М.О., розглянувши справу про вчинення адміністративного правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

27 вересня 2022 року о 19 год. 00 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в автомобілі марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль свідоцтво на повернення громадянина Португальської Республіки № НОМЕР_3 , видане 22.09.2022 на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі перевірки та відповідно до витягу з Державної міграційної служби України (форма 1), було встановлено, що дана особа є громадянином України. Згідно системи наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий 24 жовтня 2017 року, орган видачі Калуський відділ Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

08.11.2022 захисник ОСОБА_1 адвокат Бульба В.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.09.2022 не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким ОСОБА_1 перетинав державний кордон, не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності даного документа, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про особу затриманого прикордонниками ОСОБА_1 відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП. ОСОБА_1 при перетині Державного кордону України в пункті пропуску «Грушів» пред`явив власний, дійсний закордонний паспорт громадянина Португалії, який містив в собі усі необхідні реквізити і дані, при цому доказів про те, що вказаний документ містив недостовірні відомості про особу в матеріалах справи відсутні. Останній при перетині Державного кордону України у пункті пропуску пред`явив дійсний документ і цей документ не містить недостовірних відомостей про особу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив що 27.09.2022 його незаконно затримали працівники прикордонної служби з підстав незаконного перетину державного кордону України. Так, 27.09.2022 він слідуючи на виїзд з України в Республіка Польща пред`явив свідоцтво на повернення громадянина Португальської Республіки № НОМЕР_3 , видане 22.09.2022, оскільки вже більше двадцяти років є громадянином Португальської Республіки. Підтвердив, що дійсно має подвійне громадянство і при цьому є громадянином України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Бульба В.М. просив провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бульбу В.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України, виходячи з наступного.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України пред`явив для паспортного контролю на виїз з Україну свідоцтво на повернення громадянина Португальської Республіки, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), тому він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП).

Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №283826 від 27.09.2022, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, довідкою витягом від 27.09.2022, рапортами інспекторів прикордонної служби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 27.09.2022, особовою карткою Державної міграційної служби України щодо ОСОБА_1 , відповідно до якої останній отримував паспорт громадянина України для виїзду за кордон, копією свідоцтва на повернення громадянина Португальської Республіки, ОСОБА_1 , виданого 22.09.2022, а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України.

У зв`язку з наведеним, доводи, викладені захисником у клопотанні не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 496,20 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КпАП України, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.О. Білецька