Дата документу 10.01.2022 Справа № 554/80/22
Провадження № 3/554/211/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані,

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 506357 від 23 грудня 2021 року (далі - Протокол), складеного інспектором взводу № 2 роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Сергієнком А. В., 23 грудня 2021 року, близько 13 год 15 хв, ОСОБА_1 , в м. Полтаві по вул. Алмазна, 14, в порушення вимог підпункту 2 пункту 2-2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (далі - Постанова № 1236), перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, відповідно до якої,порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого їй правопорушення

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується його особистим підписом у Протоколі, не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не подав, в зв`язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши матеріали, додані до Протоколу, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону ініціатором складення Протоколу були грубо порушені.

Зі змісту Протоколу слідує, що ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (далі - Постанова № 1236), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2-2 Постанови № 1236, з 17 червня 2021 року на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Водночас ініціатором складення протоколу не надано суду жодних доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зокрема, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, ініціатор складення протоколу надав суду: Протокол (а. с. 1); протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 506356 від 23 грудня 2021 року, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а. с. 2), який суд не приймає як належний і допустимий доказ у справі, адже він взагалі не має жодного відношення до викладених в Протоколі обставин; відеозапис з бодікамери ВІ 0074, який складається з 21 окремого уривка відеозаписів та який суд також не приймає до уваги як належний і допустимий, оскільки він не містить конкретних даних про факт перебування ОСОБА_1 на вулиці без відповідних документів.

Так, з перших 13 уривків відеозапису з бодікамери ВІ 0074, слідує, що 23 грудня 2021 року, близько 13 год 15 хв, ОСОБА_1 з невідомих підстав був затриманий працівниками поліції на сходовій площадці в під`їзді за невстановленою адресою. Останній неодноразово вимагав від поліцейських, щоб ті надали йому змогу пройти до квартири, однак був силою утриманий співробітниками поліції, після чого він, взимку, без верхнього одягу, силоміць був виведений на двір на посаджений в поліцейський автомобіль. Останні 8 уривків відеозапису з бодікамери НОМЕР_1 лише демонструють факт перебування ОСОБА_1 , в кайданах у невстановленому судом місці.

Таким чином, суд зазначає, що належної фіксації адміністративного правопорушення працівниками поліції забезпечено не було. Замість повного та безперервного відеозапису фіксації порушення, ініціатор складення протоколу надав окремі уривки відеозапису, яке не дають можливості встановити дійсні обставини.

Натомість, з наданого суду фрагментарного відеозапису з бодікамери ВІ 0074, суд встановив грубе порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 , оскільки той неодноразово вимагав від поліцейських роз`яснити йому його права, викликати адвоката, для того щоб він зміг отримати кваліфіковану юридичну допомогу, надати йому змогу ознайомитись з матеріалами справи, що працівниками поліції йому забезпечено не було.

Суд наголошує на тому, що обставини, викладені інспектором взводу № 2 роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Сергієнком А. В. у Протоколі, взагалі не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 без документів на вулиці не перебував, адже він був затриманий і утримувався на сходовій площадці в під`їзді, що може свідчити про те, що останній був примусово виведений з його квартири, без верхнього одягу, без можливості взяти з собою документи, що посвідчують його особу, що є неприпустимим у правовому суспільстві. При цьому, після утримання в під`їзді, поліцейські силоміць вивели його на вулицю та посадили до поліцейського автомобіля.

Суд не бере до уваги як належний та допустимий доказ у справі відеозапис з бодікамери ВІ 0076, оскільки посилання на нього у самому Протоколі відсутнє

Будь-яких інших доказів які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, ініціатором складення протоколу не надано.

Працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

На переконання суду, дані відображені працівниками поліції про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

Відтак, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, яке йому інкримінується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у справі відсутні достатні, допустимі та безсумнівні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП при обставинах, зазначених у Протоколі, яким визначаються межі цього судового розгляду, що є підставою для закриття провадження у цій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко