ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/990/22 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження № 33/807/486/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника - адвоката Трачука О.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Трачука О.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655,00 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 20.05.2022 року, о 15 год. 30 хв., солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , знаходячись в АДРЕСА_2, де в супереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - виконував обов`язки i служби за призначенням, в умовах воєнного стану, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, млява річ, стійкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка яка не відповідає наявній обстановці), який в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» відмовився від проходження медичного огляду щодо виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується висновком лікаря КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 20.05.2022 року № 2017.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Трачук О.В. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять відеозапису, відсутні свідки та їхні письмові пояснення.

Вказане ставить під сумнів законність судового рішення районного суду.

Також зазначає, що Збройні сили України не мають нормативно-правових актів, які визначають порядок огляду осіб на стан сп`яніння.

Вказує, що під час розгляду справи, слід керуватися Інструкцією МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Зазначає, що під час огляду не були дотримані вимоги вищенаведеної інструкції, оскільки огляд проводився без свідків та відеофіксації. Не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від огляду, що ставить під сумнів винуватість його в інкримінованому порушенні.

Акт огляду та направлення на огляд матеріали справи не містять, що також є істотним порушенням Інструкції.

Справу розглянуто судом в супереч вимогам ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, чим було порушено право на захист особи та принцип публічності проголошення судового рішення.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду через те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, а копію постанови отримав поза межами строку на апеляційне оскарження.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Постанову було вручено лише 19 серпня 2022 року, тобто поза межами строку на оскарження.

Суд апеляційний інстанції, враховуючи вказане, дійшов до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Судом встановлено, що 20.05.2022 року, о 15 год. 30 хв., солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , знаходячись в АДРЕСА_2, де в супереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - виконував обов`язки i служби за призначенням, в умовах воєнного стану, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, млява річ, стійкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка яка не відповідає наявній обстановці), який в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» відмовився від проходження медичного огляду щодо виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується висновком лікаря КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради від 20.05.2022 року № 2017.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду, зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, зокрема Указом Президента України N 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України N 2263-IX від 22.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Отже, правопорушення ОСОБА_1 було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану, а тому адміністративна кваліфікація правопорушення, відносно ОСОБА_1 є вірною.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНЗ-2/222 від 21 травня 2022 року (а.с.3-5); висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 20 травня 2022 року (а.с.6); документами, які встановлюють, що в Україні діє воєнний стан та те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с.7-13); рапортами військовослужбовців (а.с.14-17), якими встановлено, що ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук та невиразна мова.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду та відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними.

Зокрема, доводи про те, що безпідставно не взято до уваги положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під зпливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, виходячи з наступного.

Статтею 16 Закону України «Про Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 13 цього Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Отже, доводи скарги захисника про те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 не розкрита, а вина його у вчиненні цього правопорушення недоведена, є необґрунтованими.

Положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджено Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 N 329 (далі - Інструкція) встановлено механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.

Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.

Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 8 Розділу II Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року N 329 (Далі - Інструкція), з метою припинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, військовослужбовця (військовозобов`язаного) може бути доставлено представником військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) до відповідного органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні). Представник військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) під час передачі військовослужбовця (військовозобов`язаного) повинен передати оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) копію протоколу, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (у разі його проведення), інші матеріали, що підтверджують факт вчинення правопорушення (рапорти, свідчення свідків тощо), а також особисті документи та речі доставленого військовослужбовця (військовозобов`язаного).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що твердження апелянта про те, що судом безпідставно не взято до уваги положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, яка може бути використана в даному випадку за відсутності іншого нормативного акту, що регламентує проходження огляду та зареєстрований належним чином в Міністерстві юстиції України, не ґрунтуються на вимогах закону та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тоді як ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення не під час керування транспортним засобом, а в ході несення військової служби.

А тому, в цій частині апеляційні доводи апелянта судом апеляційної інстанції до уваги не беруться. При цьому висновки про необхідність в даному випадку застосовувати положення вказаної Інструкції за аналогією, є хибними.

Щодо відсутності доказів проведення огляду ОСОБА_1 на місці, суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз положень вищезгаданої Інструкції свідчить про те, що проведення огляду на стан сп`яніння на місці виявлення адміністративного правопорушення, як на це посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, не є передумовою для направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду, на відміну від Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому будь-яких порушень вимог Закону в цій частині апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є неприйнятними.

Сумніви апелянта щодо проведеного огляду, не заслуговують на увагу. Суд не має повноважень здійснювати збирання доказів у справі, а відповідно до положень КУпАП, суд надає оцінку наявним у справі доказам з урахуванням їх взаємозв`язку та обґрунтованості.

Так, відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується декількома рапортами військовослужбовців. Від огляду ОСОБА_1 відмовився в закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком медичного працівника, у кваліфікації якої суд не мав підстав сумніватися.

Отже, на переконання апеляційного суду, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є належним та допустимим доказом у справі, у зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами підтверджує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо того, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд вказує наступне.

ОСОБА_1 інкримінується те, що він, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, тремтіння пальців рук, почервоніння очей, млява річ, стійкий запах алкоголю з порожнини роту, поведінка яка не відповідає наявній обстановці), відмовився від огляду на визначення алкогольного сп`яніння, а не перебування в такому стані.

Факт відмови від проходження огляду ОСОБА_1 підтвердив власноручно наданими поясненнями в протоколі.

Сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення й доводи апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, зокрема на правову допомогу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить його особистий підпис у відповідній графі.

Твердження апелянта про порушення термінів складання протоколу також є безпідставними, оскільки у відповідності до частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також враховує, що протокол оцінений судом у сукупності з іншими доказами, і обставини, які в ньому зазначені, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо доводів про те, що справу не було розглянуто в межах однієї доби, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Так, із системного аналізу положень статей 256, 257, 268, 277, 277-2 КУпАП можна узагальнити, що якщо уповноважений орган належно і в строк сповістив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про день, місце і час судового розгляду справи, яка має бути розглянута судом упродовж доби, але особа не з`явилася в повідомлений їй день, час і місце судового розгляду, а суддя, який під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення виконав необхідні дії з тим, щоб під час розгляду справи було забезпечено виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Та водночас виявив, що не може його розглянути у встановлений законом строк та без порушення права останнього на участь у судовому розгляді справи, то в такому разі (за такої ситуації) виникає непростий вибір розв`язання конфлікту.

З одного боку, потрібно вирішити, чи виконав уповноважений орган вимоги процесуального законодавства в частині забезпечення присутності порушника при судовому розгляді справи, а з другого - чи може провадитися розгляд справи за відсутності особи порушника, припускаючи, що останній належним чином був сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, а його неявку на розгляд справи можна трактувати як своєрідний вияв згоди розглядати справу без нього.

Водночас до КУпАП не було внесено системних змін, його норми не було узгоджено, оскільки разом з покладенням на суд обов`язку щодо розгляду справи протягом цих строків презюмувалось, що справу про адміністративне правопорушення має бути розглянуто за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та що за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані стосовно своєчасного її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відсутність означеного законодавства виключає можливість визнати, що суддя районного суду істотно порушив вимоги процесуального закону, оскільки не можливо скасувати постанову за прогалин в законодавстві.

Вказане обґрунтовується наступними обставинами.

Так, протокол про військове адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП складено було 21 травня 2022 року (а.с.3). Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП.

Справу, відносно ОСОБА_1 було передано Заводському районному суду м. Запоріжжя 24 травня 2022 року.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2022 року справу було передано Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, оскільки правопорушення ОСОБА_1 було вчинено на території Вознесенівського району м. Запоріжжя (а.с.25).

Вказана справа до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла 30 травня 2022 року (а.с.28).

Через те, що уповноважена особа Військової служби правопорядку Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку, молодший лейтенант ОСОБА_2 не забезпечив явку ОСОБА_1 , місцевий суд прийняв рішення про направлення судової повістки через засоби поштового зв`язку та через СМС - повідомлення, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29-30).

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи районний суд дійшов до висновку, що не може справу розглянути у встановлений законом строк, оскільки уповноважений орган, який здійснював адміністративне розслідування, не забезпечив явку ОСОБА_1 та не повідомив, що останній може перебувати в місцях несвободи, а без належного повідомлення суд позбавлений можливості дотримати права і свободи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд аналізуючи апеляційні доводи, піддаючи системному аналізу нормативні норми КУпАП, досліджуючи обставини розгляду справи дійшов до висновку, що розгляд справи поза межами доби, як наголошує апелянт, не є істотним порушенням вимог закону, оскільки розгляд справи за загальними строками був викликаний нагальністю забезпечити явку ОСОБА_1 .

З приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд вважає вказати наступне.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Розгляд справи за ст. 172-20 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не встановлює імперативного обов`язку для судді розглядати справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Районний суд не мав відомостей про тримання ОСОБА_1 в місцях несвободи, що підтверджується відсутністю такої інформації в матеріалах справи до постановлення оскаржуваного рішення.

Як, вже було встановлено місцевий суд повідомляв ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (а.с.29), засобами СМС - повідомлення (а.с.30), що свідчить про вжиття заходів для належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що за умови вжиття заходів для повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи, розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 не є порушенням процесуальних вимог КУпАП.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 реалізував свої права, передбачені ст. 268 КУпАП та скористався правовою допомогою під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а тому його права під час перегляду справи були відновлені.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Трачука О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Трачука О.В., залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/990/22