ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/1100/21 Номер провадження 33/814/613/22Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

за участю:

адвоката Міщенко І.І.

при секретарі Бродській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Міщенко Інесси Ігорівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2021 року,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 гривні 00 копійок.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила адвокат Міщенко І.І., діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилалась на невідповідність висновків судді обставинам справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суду не надано доказів того, що протокол складено посадовою особою та те, що вона уповноважена на такі дії.

Вказувала, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у медичному закладі.

Зазначала, що водія ОСОБА_1 працівники поліції не відсторонили від керування транспортним засобом.

Крім того зазначала, що ОСОБА_1 заявляв клопотання проходження медичного огляду, однак працівники поліції пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Також пояснення свідків написано не власноручно, а на бланках, мають виправлення та написані нерозбірливим почерком.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши адвоката Міщенко І.І., яка підтримала доводи апеляційної скарги та прохала її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №445481 від 22 березня 2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відеозаписом з нагрудної боді камери, довідкою АРМОР.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №445481 від 22 березня 2021 року вбачається, що 22 березня 2021 року о 22:10 год. на пр.-ті Незалежності в м. Ізюм водій ОСОБА_1 керував т/з DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Від керування відсторонений. Чим порушив п.2.5 ПДР України. За що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у їх присутності гр. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та у закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, порушення ч.1 ст. 130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні місцевого суду поліцейські ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Ляпощенко С.В., та ОСОБА_4 , підтвердили факт адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№445484 від 22 березня 2021 року, та що містяться на відеозаписі зафіксованого з нагрудної камери.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 , не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння,суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 . Також вбачається, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , причину зупинки та надано відеозапис на якому зафіксовано керування ним автомобілем.

Такі доводи суд розцінює, як уникнення від адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду у закладі охорони здоров`я спростовуються дослідженими доказами, письмовими поясненнями свідків, поясненнями поліцейських, відеозаписами з нагрудних камер, де чітко видно, що поліцейським в присутності двох свідків неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 , пройти огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме продути алкотестер «Драгер», або пройти обстеження в медичному закладі, на що останній відмовився.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що йому заборонено керувати транспортним засобом. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відсторонений від керування.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду та його вина у вчиненні цього правопорушення в повному обсязі підтверджена.

Ураховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Міщенко Інесси Ігорівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль