ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1304/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

14 листопада 2022 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Буцького В.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою встановлено, що 07.11.2021 о 20.40 год. в м. Харків, вул. Клочківська, б. 186Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального приладу газоаналізатора DragerAlcotest 7510 ARLM-0296 на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. Результат огляду склав 2,19 проміле. З результатом був згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Буцький В.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 рокута закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що постанову суду першої інстанції вважають незаконною та неогрунтованою, а матеріал щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сфальсифікованим. Пояснили, що ОСОБА_1 07.11.2021 був на поминках. Після застілля всі стали роз`їзджатися і ОСОБА_1 викликав службу таксі, бо був випивши. Їхати йому треба було на ОСОБА_2 . В дорозі він задрімав і прокинувся в темному місці біля гаражів та став наполягати, щоб водій таксі відвіз його за вказаною адресою. Водій став спорити та виштовхувати його з машини, вимагав оплату за проїзд. Між ними відбулася сварка та водій почав його лупцювати в салоні машини, а потім витяг з заднього сидіння і вдарив в обличчя, після чого він впав та знепритомнів. Прийшов до тями коли сидів за кермом, а водій ОСОБА_3 знаходився на задньому сидінні. Пояснили, що ключі від автомобіля знаходились у ОСОБА_4 . Водій викликав поліцію. Працівники поліції відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення та запросили для цього понятих, щоб ті підтвердили його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Коли всі роз`їхались він сам собі викликав швидку допомогу. Крім того посилаються на порушення при складанні працівниками поліції протоколу стосовно ОСОБА_1 , а також на те, що йому не були роз`яснені права передбачені ст.268 КУпАП. Також зазначають, що з боку ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль Ніссан-Лфі після зупинки не рухався, двигун був не заведений, перемикач швидкості був на ручній блокіровкі гальм у зв`язку з чим, автомобіль з місця рушити не можливо. Однак суд першої інстанції на це уваги не звернув.

В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Буцький В.В. не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення телефонограми(а.с. 65). Про причини своєї неявки захисник не повідомив, але його неявка, відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 271, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника ОСОБА_1 - адвоката Буцького В.В., виходячи з наявних доводів апеляційної скарги та відомостей, що є в матеріалах цього провадження, а також за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, встановлено, що апелянтами в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 07.11.2021, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с.1);

- результаті тесту Dragerprinter 07.11.2021 року (а.с. 3);

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5);

- поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 6,7,8).

Як вбачається з тестування на алкоголь від 07.11.2021 за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 7510», прилад № ARLМ - 0296, принтер № ARLК - 0092, тест № 194, долученого до матеріалів справи, де вказано результат тесту - 2,19 ‰ (а.с.3).

З результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис.

Вказані обставини стали об`єктивною підставою для складання працівниками поліції протоколу, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити та закрити провадження у справі. Дав пояснення, аналогічні, викладеним доводам в апеляційній скарзі. Вказав, що він за кермо не сідав, а його туди насильно посадив водій таксі ОСОБА_8 , який і визвав працівників поліції. Також пояснив, що його і побив цей водій таксі. Про це він повідомив працівникам поліції, однак вони не відреагували. Крім того вказав, що вважає дії працівників поліції незаконними,однак їх дії ні в який спосіб він не оскаржував.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відомостями зазначеними в рапорті поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП Решітька М., відповідно до яких, 07.11.2021 патрулюючи територію Шевченківського району екіпажем купол 1103 у складі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , близько 20.48 год. на службовий планшет надійшов виклик «Конфлікт». Прибувши на місце виклику за адресою: АДРЕСА_1, заявник ОСОБА_8 повідомив, що він працює таксистом та з клієнтом, якого він привіз за вказаною адресою виник конфлікт із-за того, що ОСОБА_1 відмовився платити за послуги таксі, знаходився в стані алкогольного сп`яніння та агресивно себе поводив, після чого сів за кермо автомобіля заявника Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух близько одного метра, керуючи вищевказаним автомобілем. Заявнику вдалося поставити авто на ручне гальмо та викликати наряд поліції. Клієнта, який сів за кермо транспортного засобу заявника та почав рух, було встановлено, як ОСОБА_1 .. Поспілкувавшись з ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Після чого, вищевказаному було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 7510 на що водій погодився. Результат огляду показав 2,19 проміле. З результатом водій був ознайомлений та погодився з ним. (а.с. 2).

Отже, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва для проведення службової перевірки, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з діями та рішеннями працівників поліції, які внесли невірні відомості до протоколу.

Таким чином, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу чи посадової особи, внаслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 а тому, апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що 07.11.2021 близько 22.20 год. його запросили в якості свідка за адресою: АДРЕСА_1 стосовно водія Ніссан-Ліф д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками сильного сп`яніння, а смае: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатор Драгер Алкотест на що водій згодився. Результат огляду виявився 2,19 проміле, з результатом водій був ознайомлений та згоден (а.с. 6).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що 07.11.2021 близько 20.02 год. йому в додаток «Он таксі», за яким він працює в службі таксі надійшов заказ від адреси Григорівське шосе,86 до вул. Клочківська, 186-б. Прибувши за вищевказаною адресою клієнт, який його викликав знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Приїхавши за адресою: АДРЕСА_1 з клієнтом, якого він доставив за вищевказаною адресою виник конфлікт, так як він не захотів розраховуватись за послуги таксі. Так як невідомий знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння , він почав агресивно себе вести та кидатись на нього, нічого не пояснюючи. Після чого ОСОБА_1 самовільно сів за кермо його автомобіля NissanLeafд.н.з. НОМЕР_1 та здійснив рух на ньому близько одного метра, після чого він швидко відкрив двері свого автомобіля та поставив його на ручне гальмо, та виштовхнув ОСОБА_1 з автомобіля та викликав поліцію. По приїзду поліції цей громадянин заліз до його авто за кермо та сидів там( а.с.7).

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що 07.11.2022 близько 22.20 год його було запрошено в якості свідка працівниками поліції за адресою : АДРЕСА_1 стосовно водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Nissan Leafд.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 7510. На що водій погодився, результат огляду 2,19 проміле. З результатом водій був ознайомлений та повідомив, що погоджується з ним (а.с. 8).

Досліджуючи під час апеляційного перегляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд дійшов висновку, що ці пояснення заслуговують на увагу, оскільки вони містять фактичні відомості, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції доказами у справі. Також слід зазначити, що пояснення цих свідків не були спростовані будь-якими об`єктивними відомостями, окрім суб`єктивних тверджень захисника та особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-KhawajaandTahery v. theUnitedKingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), а також в рішенні Шачашвілі проти Німеччини([ВП] № 9154/10, §§ 110-131, ЄСПЛ 2015), в якому Велика палата підтвердила, що відсутність вагомих причин для неявки свідка сама по собі не могла зумовити несправедливість судового розгляду, хоча вона залишалася дуже важливим фактором, який повинен бути врівноважено врахований при оцінці загальної справедливості судового розгляду, та не могла свідчити про порушення пунктів 1 та пункту 3 (d) статті 6.

Суд повинен піддавати перевірці дотримання принципу рівності сторін не лише у випадках, коли свідчення відсутнього свідка були єдиним або визначальним підґрунтям для засудження заявника, але й у випадках, коли було незрозуміло, чи є такі свідчення вирішальними або ж такими, що мають значну вагу та можуть ускладнити захист. Міра дотримання рівності, що необхідна для забезпечення справедливого розгляду справи, залежала б від ваги показань відсутнього свідка. Чим важливішими є такі докази, тим більшої ваги повинні мати врівноважуючі фактори, щоб провадження в цілому вважалося справедливим (див. також Боєць, згадане вище, § 76, та Valdhuter проти Румунії, № 70792/10, § 45, 27 червня 2017).

Отже, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Крім того, відповідно до відомостей відеозаписів з місця події, які містяться в матеріалах справи (арк. 10) вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що він працює на цьому автомобілі таксистом, тобто не оспорював факт керування автівкою. Вказує, що привіз до цих гаражів чоловіка, оскільки був такий заказ. Коли він висадив клієнта, останній на нього напав і почав забирати ключі від автомобіля та кричати, що він відбирає в нього закази (диск 1, 04:54 година запису). Також ОСОБА_1 повідомляв, що особа, яка довірила йому автомобіль Nissan Leaf повідомляв, що вона єдина у його розпорядженні (диск 1, 15:18 година запису). Крім того, на 38:13 годині запису (диск 1) ОСОБА_1 демонстрував ключі від автомобіля і запевняв, що це ключі саме від цього автомобіля. Також він хотів сісти в автомобіль, щоб взяти телефон. Однак працівник поліції не дозволив йому це зробити. На цих відеозаписах ОСОБА_1 свідомо переконував працівників поліції, що саме він є водієм цього транспортного засобу.

Отже, враховуючи ці відомості відеозапису, доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ключа від автомобіля Nissan Leaf, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Також з відомостей відеозапису вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 сидів за кермом. На запитання працівника поліції чий це автомобіль, ОСОБА_1 відповів, що не його, але він на ньому працює вже тривалий час. Демонстрував ключі від автомобіля і сказав, що йому хазяїн цього автомобіля дав її разом із ключами (диск 2, 07:05 година запису). Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що на цьому автомобілі він працює 2,5 роки у цього чоловіка в найомних робочих. Запевняв, що ключі, які в нього, саме від цього автомобіля ( диск 2, 16:15 година запису). Разом з цим, на 26:04 годині запису (диск 2) ОСОБА_1 розповідав про технічні характеристики автомобіля Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , як і де він особисто заряджає батарею та вартість цієї зарядки.

Отже, ОСОБА_1 особисто повідомляв технічні характеристики автомобіля Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема процес зарядження батареї цього електричного автомобіля, можливості його їзди, а також скільки цей електричний автомобіль може проїхати на зарядженій батареї, що об`єктивно свідчить, що саме він користується цим автомобілем, внаслідок чого, працівники поліції запропонували пройти тест на стан сп`яніння та за його результатами склали саме стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Відомості відеозапису, на яких ОСОБА_1 надає пояснення працівникам поліції стосовно характеристик автомобіля та про те, як він використовує цей автомобіль - спростовують доводи апелянтів щодо не керування автомобілем Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, враховуючи наявність та зміст зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання.

З огляду на викладене, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянтів, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 водієм таксі були нанесені тілесні ушкодження апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до Довідки О/у ВКП Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області про результати розгляду ЖЄО №40063 від 08.11.2021 року, яка міститься в матеріалах справи, 08.11.2021 року до Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.11.2021 року о 23.40 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (а.с. 46), тобто на наступний день після складання протоколу.

Тобто, згідно цієї довідки обставини, на які посилається ОСОБА_1 відбулися 08.11.2021 року о 23.40 год, а події на підставі яких стосовноОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №191142 від 07.11.2021 року, мали місце 07.11.2021 року о 20.40 год.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відомості, які зазначені у вищенаведеній довідці не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння за обставинами, що зазначені у протоколі.

Апеляційний суд вбачає, що судом першої інстанції дотримані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР України є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок суд апеляційної інстанції робить відповідно до вимог ст.252 КУпАП України, де зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не містяться вони і у матеріалах справи. Більш того, порушень норм КУпАП, які потягли скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Буцького В.В.- залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков