Справа № 348/1027/20
Провадження № 33/4808/108/22
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2020 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 звертається з апеляційною скаргою на це судове рішення, де також просить про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивує клопотання тим, що на момент складення протоколу, тобто 15 червня 2020 року, він проживав за місцем фактичної реєстрації: АДРЕСА_1 . В подальшому він змінив адресу, оскільки набув у власність квартиру АДРЕСА_2 , де проживає по сьогоднішній день з своєю сім`єю. На момент розгляду справи судом першої інстанції, у період з 07 вересня 2020 року по 01 грудня 2020 року перебував за кордоном (в Німеччині). За кордоном він перебував майже весь 2021 рік. Ні він, ні його захисник Куций О.С. в суд першої інстанції на 28 жовтня 2020 року не викликалися. Про прийняте рішення дізнався лише 12 січня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Ні йому, ні його захиснику Куцому О.С. копія постанови не надсилалась.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді враховую наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Оскаржену постанову винесено 28 жовтня 2020 року, цей день є початком перебігу десятиденного строку для подання до апеляційного суду скарги на неї, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, що триває до 09 листопада 2020 року включно, оскільки останній день припадає на вихідний.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подає, як вбачається зі штампу суду, 17 січня 2022 року, відповідно апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді.

В той час, апелянтзаявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Однак, перевіривши доводи ОСОБА_1 в частині пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, доходжу висновку про відсутність поважних причин пропуску десятиденного строку з дня винесення постанови згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП на подачу апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами справи, справу розглянуто в суді першої інстанції 28 жовтня 2020 року без участі ОСОБА_1 (а.с. 11).

При цьому, ОСОБА_1 знав про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП, згідно з протоколом власноручним підписом підтвердив те, що з змістом ознайомився, копію протоколу отримав і його повідомлено про розгляд справи в Надвірнянському районному суді (а.с. 1).

Справа перебувала на розгляді у суді з 03 липня 2020 року, суд повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи за відомою з протоколу адресою та надіслав копію постанови (а.с. 08, 12).

При цьому, ОСОБА_1 03 серпня 2020 року подав заяву про відкладення розгляду справи, де вказав ту ж адресу, що зазначена у протоколі: вул. Хрипелів в с. Зелена Надвірнянського району.

Відносно доводів апелянта в подальшому він змінив адресу, оскільки набув у власність квартиру АДРЕСА_2 , де проживає по сьогоднішній день з своєю сім`єю, необхідно зазначити, що останній не подавав до суду першої інстанції заяв про зміну місця проживання.

Аналізуючи зміст п. 27 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» враховую, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Апелянт вказує, що на момент розгляду справи судом першої інстанції та майже весь 2021 рік перебував за кордоном. На підтвердження долучає до апеляційної скарги копії його закордонних паспортів серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 з відмітками про перетин кордону. Так, він перебував закордоном з 07 вересня 2020 року до 01 грудня 2020 року, з 17 січня 2021 року до 11 квітня 2021 року, з 20 червня 2021 року до 11 вересня 2021 року, з 02 жовтня 2021 року до 08 грудня 2021 року.

Враховуючи ці дані, відомості з матеріалів справи не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 з дня надходження справи до суду (03 липня 2020 року) до виїзду за кордон (07 вересня 2020 року), з огляду на його обізнаність про свій від`їзд, вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає реалізувати свої права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також матеріали справи не містять даних про те, що в ті періоди, коли він не перебував за кордоном (з 01 грудня 2020 року по 17 січня 2021 року, з 11 квітня 2021 року по 20 червня 2021 року, з 11 вересня 2021 року по 02 жовтня 2021 року, а також 08 грудня 2021 року по 12 січня 2022 року) ОСОБА_1 намагався дізнатися про результати судового розгляду з метою реалізувати процесуальну можливість звернутися з апеляційною скаргою.

Звертаю увагу на те, що відомостей про обставини, які існували в ці періоди у ОСОБА_1 , та перешкодили здійснити апеляційне оскарження постанови, він не зазначає.

Більш того, зміст апеляційної скарги та пред`явлених доказів не свідчить про те, що умови та особливості перебування за кордоном унеможливлювали або створювали суттєві труднощі ОСОБА_2 в реалізації таких прав.

ОСОБА_1 вказує, що про прийняте рішення дізнався лише 12 січня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи, однак строк на оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Будь-яких інших підтверджених доказами доводів, які б дозволяли дійти обґрунтованого висновку про об`єктивні перешкоди здійснити апеляційне оскарження постанови до цього часу, ОСОБА_1 не наводить.

За відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову у встановлений законом строк особисто чи залучити для цього захисника, не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Звертаю увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховую, що необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України, так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

З огляду на наведене, в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло