Номер провадження: 33/813/197/22
Номер справи місцевого суду: 501/3224/21
Головуючий у першій інстанції Семенов О.А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Веліксар Алли Віталіївни на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює дільничним інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби 26 прикордонного загону ВПС «Чорноморськ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 грн.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 05 вересня 2021 року, ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, а саме самостійно змінив час несення служби та станом на 18.35 знаходився по місцю проживання за межами ділянки відповідальності ВПС «Чорноморськ» (згідно графіку мав нести службу до 19.00 в секторі відповідальності №3/1 в н.п. Санжійка), близько 15 км від місця несення служби, чим порушив вимог п. 11 розділу 2 частини II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 1261, п. 13 розділу VII Інструкція з організації діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затверджена наказом МВС від 15.05.2018 р. №396 (далі Інструкція). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 Веліксар Алла Віталіївна подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року скасувати, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Крім того, представник апелянта також просила визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року та поновити строк для подання апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 16.06.2022 року з`явилися: представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Веліксар А.В. та військовий прокурор Богатир В.К.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта та військового прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови суду від 28.09.2021 року - в день її ухвалення, ОСОБА_1 не отримав, а отримав її вже після спливу строку на апеляційне оскарження, у зв`язку із чим був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.172-18 КУпАП порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України , вчинені в умовах особливого періоду,- тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 19 Закону на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається протидія і запобігання кримінальним та іншим правопорушенням особового складу Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.11 розділу 2 частини ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України», затвердженої наказом МВСУ від 19.10.2015р. №1261, прикордонним нарядам забороняється: залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

-протоколом про адміністративного правопорушення ПдРУ №162294, відповідно до якого 05 вересня 2021 року, ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, а саме самостійно змінив час несення служби та станом на 18.35 знаходився по місцю проживання за межами ділянки відповідальності ВПС «Чорноморськ» (згідно графіку мав нести службу до 19.00 в секторі відповідальності №3/1 в н.п. Санжійка), близько 15 км від місця несення служби, чим порушив вимог п. 11 розділу 2 частини II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 1261, п. 13 розділу VII Інструкція з організації діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затверджена наказом МВС від 15.05.2018 р. №396 (далі Інструкція). Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-18 КУпАП (а.с. 1);

-службовою запискою від 14.09.2021 року (а.с. 3-5);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 13.09.2021 року та самого ОСОБА_1 від 10.09.2021 року (а.с. 6, 7, 8):

-копією Графіку роботи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чорноморськ» з 30.08.2021 року по 05.09.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05 вересня 2021 року ніс службу з 16 до 19 годин у с. Санжійка (а.с. 9-10);

-копією робочого зошиту дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби впс «Чорноморськ» І категорії (тип Б) (а.с. 11-13);

-відеозаписом події (а.с. 29).

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 Веліксар А.В. посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №162294 від 15.09.2021 року складено першим заступником відділу прикордонної служби «Чорноморськ» майором Мінко І.Є., який, як зазначає апелянт, не є уповноваженою командиром (начальником) на підписання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачається з наданого до апеляційного суду саме представником ОСОБА_1 адвокатом Веліксар А.В. копії Витягу з наказу начальника 26 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10.08.2021 року №131-ОД, останній містить відомості та підтверджуючі документи щодо посадових осіб відділу прикордонної служби «Чорноморськ», які уповноважені були станом на 15.09.2021 року на складання протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 172-18 КУпАП, в перелік якого відповідно до п.2 входить начальник, або особа, яка його заміщає (а.с. 102-104), а тому твердження представника ОСОБА_1 Веліксар А.В. про те, що перший заступник начальника відділу прикордонної служби «Чорноморськ» - майор Мінко І.Є. не був уповноважений складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП є безпідставним, оскільки спростовується матеріалами справи, що було визнано представником в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №162294, складений відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали оформлені неналежним чином, оскільки протокол містить виправлення дати складання, що на думку апелянта, є неприпустимим, апеляційний суд оцінює критично, з огляду на те, що допущене виправлення у даті складання протоколу не є суттєвим, оскільки не впливає на сутність виявленого правопорушення та не спростовує цей доказ як належний та достовірний.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №162294, відносно ОСОБА_1 складений згідно з положеннями ст.256 КУпАП і його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства, такий оформлений та підписаний уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, а зазначені у ньому дані узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів, які суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Безпідставними є і посилання апелянта на те, що суд взагалі не надав оцінки належності й допустимості свідчень та долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду, відеозапису, зробленого на мобільний телефон співробітника ДПС України з фіксацією перебування ОСОБА_1 біля будинку його проживання під час обов`язку знаходитися на місці несення служби, який був, також, досліджений у суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції надав відповідну оцінку, зазначивши, що вказаний відеозапис не викликає сумніву щодо оригінальності та часу зафіксованого при зйомці. Крім того, суд зазначив, що дії працівників підрозділу внутрішньої та власної безпеки ДПС України відповідали діючому законодавству та інформація отримана щодо ОСОБА_1 у передбачений порядок та спосіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 05 вересня 2021 року не входив до наряду прикордонного патрулювання, повністю спростовуються відповіддю начальника 26 прикордонного загону Державної прикордонної служби України В. Вітровчака на адресу Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України, згідно якої дільничий інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби впс «Чорноморськ» ОСОБА_1 05 вересня 2021 року дійсно залучався до прикордонного наряду « Прикордонний патруль» та повинен був нести службу до 19-00 год в м.п. Санжійка . Зазначена відповідь , також спростовує довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 являється дільничим іспектором і не може входити до прикордонного наряду.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що ОСОБА_1 своїми діями, що виразились у порушенні правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України в умовах особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-18 ч.2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику ОСОБА_1 Веліксар Аллі Віталіївні строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Веліксар Алли Віталіївни залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює дільничним інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби 26 прикордонного загону ВПС «Чорноморськ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра