Справа № 167/251/22 Провадження №33/802/439/22 Головуючий у 1 інстанції:Требик В. Б.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Філіповича В.Є., розглянувши апеляційну скаргу захисника Філіповича В.Є. на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік,

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 09 травня 2022 року о 01:00 на вул. Мазепи у м. Рожищі Луцького району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував мотоциклом марки «Дніпро-16» (д.н.з. НОМЕР_1 ), чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній захисник Філіпович В.Є. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що при постановленні рішення судом проігноровано фактичні обставини справи, не враховано думку ОСОБА_1 , невірно оцінено докази, що призвело до помилкової правової кваліфікації дій ОСОБА_1 .. Вказує на те, що ОСОБА_1 не керував мотоциклом, оскільки експлуатація транспортного засобу не була можлива через його несправність. Також зазначає, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. Крім того вказує, що судом постановлено рішення без видалення в нарадчу кімнату, тобто судом було порушено процедуру ухвалення рішення. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 075104 від 09 травня 2022 року (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої в ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1.50‰ (а.с.3),письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6), відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» (а.с.7), а також іншими матеріалами справи.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Процедура проведення огляду на визначення в ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що працівником патрульної поліції, який здійснював оформлення адміністративних правопорушень, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки, на що він погодився, результат огляду - 1.50 ‰ (а.с.7).

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечується.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, місцевим судом на спростування доводів сторони захисту про те, що мотоцикл був несправний, а тому ОСОБА_1 вів його в руках, допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які спростували вказані обставини.

Крім того, в ході апеляційного розгляду було також допитано свідка ОСОБА_4 , який показав, що того дня він стояв на блокпості та почув гуркіт мотоцикла. Коли вони підійшли до місця, то побачили ОСОБА_1 та його дівчину, яка була в мотошоломі. З вигляду мотоцикл був справний, при цьому свідок ствердно вказав на те, що чітко чув звук двигуна і бачив світло фари. Від ОСОБА_1 було добре чути запах алкоголю.

Допитаний апеляційним судом поліцейський ОСОБА_6 , показав, що в ході несення служби у складі патруля, під час комендантської години почули звук мотоцикла. Мотоцикл він зупинив, щоб перевірити документи. З водієм була жінка. Під час спілкування з водієм, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а тому було викликано наряд поліції.

А поліцейський ОСОБА_5 , будучи допитаним під час апеляційного розгляду вказав, що перебуваючи у наряді, попросили під`їхати до місця, де було зупинено ОСОБА_1 .. Поліцейський ОСОБА_6. повідомив, що ОСОБА_1 керував мотоциклом. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_7 погодився пройти тест на місці. Оскільки тест виявився позитивним, то на нього було складено протокол за ст.130 КУпАП.

Отже, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та спростовуються показаннями допитаних апеляційним судом свідків, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Показання свідка ОСОБА_3 не можуть бути єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, так як вони жодним чином не спростовують показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Також сукупністю доказів по справі та показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 спростовуються і показання свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною правопорушника ОСОБА_1 , а тому її показання не беруться апеляційним судом до уваги.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Філіповича В.Є.- залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов