Справа № 444/2650/22
Провадження № 3/444/1356/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Жовква Львівської області, Україна

09 листопада 2022 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Ясиновський Р. Б., розглянув справи про адміністративні правопорушення за протоколами серії ААБ № 172763 від 23.10.2022 та серії ААБ № 172761 від 23.10.2022 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце народження: село Добрівляни Стрийського району Львівської області, місце проживання зареєстроване та фактичне: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України документ № НОМЕР_1 , виданий 02.09.2019, орган, що видав 4628, РНОКПП НОМЕР_2 , демографічний код НОМЕР_3 , зі слів не одружена, дітей не має, не інвалід) за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП

Сторони справи про адміністративне правопорушення, які приймали участь у судовому розгляді: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , захисник адвокат Кісь О.Р.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Івашків І.І., 23.10.2022 о 00 годин 00 хвилин, по вул. Центральній в с. Зіболки Львівського (раніше Жовківського) району Львівської області, в порушення пункту 2. 1 а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, керувала транспортним засобом ІВЕКО 35S12, номерний знак НОМЕР_4 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 2. 1 а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 2 ст. 126 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім цього, ОСОБА_1 , 23.10.2022 о 00 годин 00 хвилин, по вул. Центральній в с. Зіболки Львівського (раніше Жовківського) району Львівської області, в порушення пункту 2. 9 а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, керувала транспортним засобом ІВЕКО 35S12, номерний знак НОМЕР_4 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився о 00 год. 12 хв. 23.10.2022 з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6820, прилад ARLJ - 0216, тест 836, результат тесту 1, 51 ‰ (проміле).

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 2. 9 а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала. Пояснила, що вона не керувала вказаним вище транспортним засобом, оскільки не має посвідчення водія і взагалі не вміє керувати автомобілем. Так, 22.10.2022 вона знаходилася в с. Зіболки разом із подругами в іншої подруги, де вживали спиртні напої, а саме випили приблизно 3 пляшки вина на 4 осіб. Так як було вже пізно, то близько 23 год. 00 хв. зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_2 , якого попросила її забрати. ОСОБА_2 приїхав за нею близько 23:30 - 23:40 год. на своєму мікроавтобусі ОСОБА_3 . Він був сам. Вийшовши з будинку, її ніхто не проводжав. Вона сіла в автомобіль ОСОБА_2 на переднє сидіння пасажира, де є два місця, а саме ближче до водія, та поїхали додому. Проїжджаючи селом, ОСОБА_2 побачив ззаду світло фар, яке і вона побачила в дзеркалі, і тоді ОСОБА_2 раптово зупинився, сказавши, що йому потрібно відійти, та, вийшовши з автомобіля, кудись пішов. Через деякий незначний проміжок часу під`їхала поліцейська машина. Поліцейські спитали де водій, на що вона відповіла, що саме вона є водієм. В подальшому на вимогу поліції надала документи для перевірки, зокрема і на автомобіль, які знаходилися в кабіні водія. Працівникам на місці повідомила, що саме вона керувала даним автомобілем, а також пройшла тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager . На запитання суду відповіла, що працівникам поліції повідомила, що саме вона керувала автомобілем, так як налякалася їх і не знала як себе правильно поводити, з тих же причин і продула Драгер. Також пояснила, що ОСОБА_2 є її знайомим і вона не перебуває з ним в родинних стосунках. Просила провадження у справах за двома протоколами закрити, так як не керувала автомобілем.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кісь О.Р. просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 , посилаючись на доволи наведені ОСОБА_1 та на подані письмові заперечення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кісь О.Р. звернулася також до суду з клопотаннями про здійснення фіксування судового засідання технічними засобами та виклик в судове засідання свідка ОСОБА_2 , участь якого була нею забезпечена безпосередньо в дане судове засідання.

Судом в клопотанні про здійснення фіксування судового засідання технічними засобами було відмовлено як в такому, що є необгрунтованим, а також враховуючи, що вимогами КУпАП не передбачено залучення секретаря судового засідання.

Клопотання про виклик свідка задоволено та такого свідка було допитано в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання вини правопорушницею ОСОБА_1 , її вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема,

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ № 172761 від 23.10.2022 та серії ААБ № 172763 від 23.10.2022;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним інспектором поліції, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 було проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1, 51 ‰ (проміле);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 00 год. 15 хв. 23.10.2022 року;

- рапортом інспектора СРПП ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області О. Матвіїв;

- відеозаписом події на диску, зафіксованим нагрудним відеореєстатором працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 . Додатково зазначив, що він, їдучи по дорозі та підвозячи ОСОБА_1 додому, вирішив заїхати до свого знайомого, а перед цим бачив, як ззаду їде автомобіль, однак того, що це була поліція він не знав. Зупинившись від будинку знайомого на відстанні 20 метрів, вийшов та пішов до нього. Повернувся приблизно через 20-30 хвилин і тоді дізнався від ОСОБА_1 про подію. На запитання суду відповів, що не чув ніяких розмов біля будинку знайомого і нічого не бачив. Також пояснив, що не перебуває в жодних родиних відносинах із ОСОБА_1 .

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису на СД диску вбачається, що на такому зафіксовано факт події від 23.10.2022. Як вбачається із розмови, що відбувається між працівниками поліції та ОСОБА_1 , остання пояснює, що вона керувала автомобілем Івеко і її зупинили працівники поліції, після чого вона пересіла за сидіння пасажира. Пояснює, що не має посвідчення водія, однак керувати автомобілем вміє. Зазначає, що побачивши працівників поліції, зупинивши автомобіль, пересіла на місце пасажира, бо знає, що за таке порушення значний штраф, однак, на даний час не оспорює, що керувала автомобілем. Також зазначає, що машина не її, а її брата, який живе і зараз знаходиться у м. Львові. Пояснює, що під час руху була не пристебнута ременем безпеки, так як впевнена в собі, а також забула його пристебнути. Також на відео зафіксовано телефонну розмову ОСОБА_1 , з її слів, з громадянином ОСОБА_4 , через якого ОСОБА_1 намагається вплинути на працівників поліції і вирішити питання з останніми щодо можливості уникнення відповідальності. В ході телефонної розмови ОСОБА_1 співрозмовнику зазначає, що її зупинила поліція, коли вона керувала мікроавтобусом Івеко, який їй дав брат, зазначає, що є сестрою ОСОБА_2 , якого не має на місці, та що вона не має посвідчення водія, так як не повнолітня. Також на відео зафіксовано як ОСОБА_1 проходить тест на факт перебування в стані алкогольного сп`яніння продуваючи прилад Драгер, який показує результат 1, 51 ‰ (проміле). На запитання поліцейських ОСОБА_1 погоджується із таким показником та відмовляється проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 повідомляють, що на неї буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого ОСОБА_1 знову просить якось домовитися уникнути відповідальності.

Також слід зазначити, що з оглянуто відео вбачається те, що на неповнолітню громадянку ОСОБА_1 не вчинялося з боку працівників поліції жодного тиску, чи залякування, про що зазначала в своїх поясненнях суду ОСОБА_1 . Навпаки ОСОБА_1 поводиться на відео досить вільно, впевнено та зазначає неодноразово, що знає свої права, зокрема вимагала у працівників поліції представитись та в подальшому намагалася самостійно "владнати ситуацію" з працівниками поліції.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, що вона не керувала автомобілем, так як не вміє керувати т/з, та не надає віри таким, такі її пояснення спростовуються записом з місця події, на якому зафіксована розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції, в ході якої остання неодноразово зазначає, що саме вона керувала автомобілем Івеко, так само і під час проходження тесту за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 жодного разу за весь час спілкування з працівниками проліції не зазначила та не вказала, що не є водієм, чи не вміє керувати, навпаки неодноразо зазначає, що вміє керувати і автомобіль їй дає брат.

Також слід зазначити, що ОСОБА_1 в судовому засіданні давала неодноразово неоднозначні пояснення, зокрема пояснила, що не перебуває в жодних родинних стосунках із допитаним в судовому засіданні свідом ОСОБА_5 , однак із зафіксованої на відео розмови вбачається, що вона зазначає, що це її брат. Такі пояснення ОСОБА_1 судом розцінюються як такі, що дані нею з метою уникнення відповідальності.

Суд не надає віри поясненням свідка ОСОБА_2 , такі повністю спростовуються записом з місця події, а саме поясненнями ОСОБА_1 , які вона надавала працівникам поліції. Такі пояснення свідка судом розцінюються, що дані на користь ОСОБА_1 з метою уникнення останньою адміністративного стягнення.

Таким чином, пояснення в судовому засіданні як самої ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_2 , є вигаданими та розцінюються як намагання ввести суд в оману та посіяти сумніви, які б трактувалися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 . Вказані пояснення є голослівними, без будь-якого підтвердження належними та допустимими доказами та повністю спростовані записом з місця події.

Усі докази які знаходяться в матеріалах справи є хронологічними, узгоджуються між собою та доказами, дослідженими у судовому засідання і підстав не вірити таким у суду немає жодних.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 126 КУпАП, так як вона керувала транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніня.

Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому справи слід об`єднати в одне провадження та накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Однак згідно з ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , її ставлення до вчиненого правопорушення, подані до матеріалів справ письмові пояснення, які суд розцінює як такі, що спрямовані на введення суду в оману з метою уникнення адміністративної відповідальності, зважаючи, щоадміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами, так як остання станом на 23.10.2022 не отримувала посвідчення водія, що стверджується довідкою начальника ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області Флиса А.

Вказане покарання, на думку суду, сприятиме виправленню адмінправопорушниці ОСОБА_1 в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 /чотириста дев`яносто шість/ гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 27, 36, 126, 130, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Справу про адміністративне правопорушення № 444/2651/22, провадження 3/444/1357/2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 444/2650/22, провадження 3/444/1356/2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - об`єднати в одне провадження та присвоїти номер справи № 444/2650/22, номер провадження 3/444/1356/2022.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді шрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 496 /чотирьохсот дев`яноста шести) гривень 20 копійок (Отримувач коштів : ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Код отримувача /код за ЄДРПОУ/ : 37993783 Банк отримувача : Казначейство України /ЕАП/ Рахунок отримувача : UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови,

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.