Дата документу Справа № 314/1230/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1230/22 Головуючий в 1 інст. Капітонов Є.М.
Провадження №33/807/480/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , його адвоката Зіменко О.В., потерпілого ОСОБА_2 , прокурора Балабуха В.Е., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , адвоката Зіменко О.В., заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Черного П на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 серпня 2022року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 18.06.2022 о 14-20 біля відділення «Нової пошти» по вул. Центральна, с. Матвіївка, що є громадським місцем влаштував бійку з ОСОБА_2 , застосував стосовно нього фізичну силу, чим вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за яке, передбачене ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Зіменко О.В. звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначають, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин скоєння правопорушення, не надав належної оцінки матеріалам відеозапису, особи правопорушника ОСОБА_1 , малозначності наслідків, що настали для потерпілого, що як наслідок, призвело до порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права.

Вказують, що судом не враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, характеризується позитивно за місцем мешкання та місцем роботи, має постійне місце роботи.

Зазначають про відсутність умислу удару дверима потерпілого ОСОБА_2 та звертають увагу, що саме ОСОБА_2 першим наніс удар ОСОБА_1 на підставі чого виникла бійка.

Крім того, зазначили про суворість призначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод, Конституцію України просять постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в іншій частині постанову залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор Черний П. зазначає, що при ухвалені рішення судом першої не враховано, що Конституційний суд України 23.11.2018 року постановив рішення № 10-р/2018 у справі № 1-12/2018 (3911/15) за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про невідповідність положень ч. 1 ст. 294 КУпАП, ст. 326 КУпАп Конституції України щодо негайного виконання постанов суду про застосування адміністративного арешту після їх винесення та визнано такими що не відповідають Конституції України.

Посилаючись на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцію України зазначає, що ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 64 КУ обмежив гарантовані права громадянина на судовий захист, а також на свободу та особисту недоторканість.

Просить постанову суду змінити, виключивши з резолютивної частини постанови посилання на негайне виконання відповідно до ст. 326 КУпАП в частинні накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 ,думку його адвоката Зіменко О.В., які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_2 , який висловив позицію про прийняття рішення на розсуд суду, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора П. Чорного, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляція прокурора - частковому задоволенню.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо зміни накладеного судом стягнення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Так, згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, районний суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та його вина повністю доведена доказами, що містятьсяв матеріалах справи і в апеляційній скарзі не заперечується.

Разом з тим, при призначені найсуворішого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 171 КУпАП, поза увагою суду першої інстанції залишилися дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, сторона захисту в апеляційному суді просив змінити вид стягнення ОСОБА_3 та призначити штраф.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни постанови в частині накладення стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП з огляду на наступне.

Так, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ст.33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди (п.п.1,2 ч.1 ст.34 КУпАП).

Так, санкція статті 173 КУпАП передбачає накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Порушення ОСОБА_1 громадського порядку мало місце, проте ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, характеризується позитивно за місцем мешкання та місцем роботи, має постійне місце роботи, щиро розкаявся, зазначаючи про визнання провини та своєї неправоти відносно потерпілого, який є значно старшим за віком, потерпілий претензій не має та не наполягав на суворому стягненні.

Отже, враховуючи позитивні дані стосовно особи ОСОБА_1 , відношення правопорушника до скоєного та позицію самого потерпілого, вважаю за можливе замінити стягнення з адміністративного арешту на штраф в межах санкції статті 173 КУпАП.

Одночасно слід зауважити, що протилежна позиція, висловлена ОСОБА_1 відносно обставин інкримінованого правопорушення, не може сама по собі слугувати обставиною для накладення найсуворішого стягнення. Суд має враховувати як обставини справи, такі відомості стосовно особи правопорушника у їх сукупності.

Даних, які вказували, що лише адміністративний арешт відносно ОСОБА_1 зможе досягти передбаченої ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення у матеріалах провадженні не міститься. Навпаки, вивчення особистості ОСОБА_1 вказує на невідповідність накладеного стягнення особі правопорушника через суворість.

Доводи прокурора щодо виключення з резолютивної частини постанови посилання на негайне виконання відповідно до ст. 326 КУпАП в частинні накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту також заслуговують на увагу.

Так, відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Зазначаючи в оскаржуваній постанові про застосування адміністративного арешту на її негайне виконання, суд першої інстанції посилався на положення ст.326 КУпАП.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що рішенням Конституційного суду України від 23.11.2018 року №10-р/2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини першої статті 294, статті 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положення ч.1 ст.294 КУпАП (яким встановлено, що постанови про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього кодексу, набирають законної сили з моменту їх винесення) та положення ст.326 КУпАП (яке передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тому, посилання суду першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваної постанови про негайне виконання судового рішення щодо застосування адміністративного арешту на переконання апеляційного суду є незаконним.

Отже, висновок апеляційної інстанції про слушність наведеного вище доводу прокурора, проте за встановленими вже обставинами та висновку щодо необхідності зміни стягнення ОСОБА_1 на штраф, передбачає часткове задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду першої інстанції є законною, обгрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст.ст.33, 34, 287, 292, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Зіменко О.В. задовольнити.

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Черного П. задовольнити частково.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. 00 коп.

В решті постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник