ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1446/22 Номер провадження 33/814/1238/22Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи , що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25 липня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відоме, гр. України, мешканця АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25 липня 2022 року, закрито провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 07.07.2021 о 05-10 годин, вул. Великотирнівській , біля будинку № 43, у м. Карлівка Полтавської області, керував автомобілем Hyundai Accent д.н. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

З приводу незаконності самого рішення апелянт вказує на те, що в порушення вимог законодавства провадження розглянуто без його участі, суддею залишено поза увагою істотні порушення вимог законодавства, а саме, що протокол складено за його відсутності, що матеріали щодо огляду на стан сп`яніння не відповідають вимогам законодавства і зокрема положенням ст.241 КПК. Вказує також на те, що він не керував транспортним засобом.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи. Надав заяву в якій просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства не дотримався.

Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає переконливими.

Так закриваючи провадження щодо ОСОБА_1 , суддя послався на те, що згідно науково-консультативного висновку НКР при Вищому адміністративному суді України, під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності , вина особи не встановлюється.

Апеляційний суд не може погодитись із таким висновком судді місцевого суду.

В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений за наслідками закриття кримінального провадження за ст.286 ч.1 КК України щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу злочину. Протокол складався за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Провадження суддя розглянув за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже вказана особи була взагалі позбавлена можливості доступу до правосуддя, можливості висловити свої заперечення щодо висунутого проти неї обвинувачення.

За таких обставин висновок судді про можливість закриття провадження щодо особи на підставі ст.38 КУпАП, за тих умов в яких це відбувалось, є неправильним.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в контексті фактичних обставин по справі, апеляційний суд звертає увагу на таке.

У цьому провадженні дослідженню підлягає як матеріальний так і процесуальний аспекти.

Так за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду пов`язується законодавцем із порядком встановленим законом.

Вказане питання врегульоване інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС, МОЗ України № 1452/27858 від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до п.8 вказаної інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Таким чином законодавцем визначено, що в разі скоєння ДТП, огляд на стан сп`яніння проводиться лише в медичному закладі.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Полтава) ТУ ДБР розташованого у м. Полтава від 08.04.2022, було закрито кримінальне провадження за ст.286 ч.1 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закон пов`язує кваліфікацію дій за ч.1 ст.286 ч.1 КК України із спричиненням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Із змісту вказаної постанови слідчого про закриття провадження вбачається, що пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримала перелом ребер та ключиці та надала слідчому заяву відповідно до якої вона не вважає себе потерпілою та відмовляється від проходження судово-медичної експертизи. Надавати будь-яку медичну документацію відмовилась.

Разом з тим в постанові відсутнє жодне посилання на будь-який доказ підтвердження факту травмування особи.

У цій же постанові зазначено, що за результатами проведення слідчих та процесуальних дій підтвердились обставини дорожньо-транспортної пригоди, однак не було встановлено об`єктивних даних, які б вказували на наявність всіх ознак складу кримінального правопорушення та інших обставин кримінального провадження, які підлягають доказуванню.

Отже залишився не з`ясованим факт отримання травмування пасажира автомобіля ОСОБА_2 .

Апеляційний суд розуміє, що це сталось через поведінку особи, яка була пасажиром автомобіля яким керував ОСОБА_1 .

Разом з тим вказана обставина не змінює питання доведення спричинення травмування.

Що стосується процесуального аспекту цього провадження слід звернути увагу на таке.

Як вже зазначено вище, огляд у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

В матеріалах провадження, які були надані судді міститься протокол освідування особи від 07.07.2021 відповідно до ст.241 КПК України.

Із змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування добровільно і він нібито відмовився надати біологічні зразки.

Разом з тим інші обставини вказаного протоколу ставлять під сумнів його допустимість як доказу у цьому провадженні.

За змістом ст.241 КПК України освідування проводиться за участі судово-медичного екперта або лікаря.

В той же час у протоколі зазначено, що участь приймає ОСОБА_3 , медична сестра приймального відділення КПП`Карлівська лікарня».

Насамкінець апеляційний суд звертає увагу, що із змісту цього протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд саме у закладі охорони здоров`я.

Будь-які інші докази на підтвердження вказаних обставин, матеріали провадження також не містять.

Що стосується доводів апеляційної скарги, в яких заперечується факт керування транспортним засобом, звертаю увагу на таке.

В матеріалах провадження міститься постанова старшого слідчого Першого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Полтава) ТУ ДБР розташованого у м. Полтава від 08.04.2022, в які встановлено той факт, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Вказана постанова, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_1 не оскаржена з цих підстав.

Не є істотним порушенням і той факт, що провадження розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали провадження містять докази, що суд вживав заходів для повідомлення про день та час розгляду провадження.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа , яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, особа , на яку законом покладено обов`язок складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення."

З огляду на наведене та встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами провадження не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 293,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 25 липня 2022 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП скасувати і провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає

Суддя А.О.Рябішин