Справа № 359/4065/22
Провадження № 3/359/2210/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі потерпілої ОСОБА_1 , з технічною фіксацією, адміністративний матеріал, що надійшов від Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547, визначено порядок спілкування громадянці ОСОБА_1 з її малолітнім сином, а саме: перший, третій тиждень місяця з п`ятниці до неділі 21:00 год. 01.07.2022 року малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був переданий батьком ОСОБА_2 матері ОСОБА_1 . Такими своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 11:00 год. 17.10.2022 року ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні його представник адвокат Буша А.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи. Разом з тим, адвокат Буша А.В. 17 жовтня 2022 року електронною поштою на адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, вказуючи, що ОСОБА_2 не має можливості прибути на розгляд справи, у зв`язку з тим, що перебуває за кордоном, а він як його представник також не може прибути до суду, у зв`язку із обстрілами, які відбулися зранку 17.10.2022 року у м. Києві, через що було об`явлено повітряну тривогу з 06:23 год.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні висловила позицію про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, оскільки вони були обізнані про розгляд відповідної справи, яка розглядається тривалий термін, а тому остання просила завершити розгляд цієї справи.

При розгляді цього клопотання адвоката Буши А.В., суддя звертає увагу, що ст. 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Наведена норма свідчить, що справедливий та своєчасний розгляд справ про адміністративні правопорушення судами є нерозривними поняттями, а комплексне дотримання судами цих вимог сприяє утвердженню верховенства права у суспільстві.

Так, Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду.

Пропорційність є загальною умовою для вирішення всіх процесуальних питань у межах дискреційних повноважень і повинна належно застосовуватись на кожній стадії правозастосування.

Оцінюючи дотримання принципу пропорційності, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до 21.11.2022 року.

У постанові Верховного Суду № 260/4504/20 від 14 липня 2022 року зазначено, що за загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та ін, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи призначався судом на 10:00 год. 19.07.2022 року. Однак, розгляд справи було відкладено на 10:00 год. 09.09.2022 за клопотанням ОСОБА_2 , оскільки останній подав клопотання про відкладення розгляду справи, так як має намір скористатися правовою допомогою, уклавши договір з адвокатом.

Однак, в судове засідання, призначене на 09.09.2022 року ні ОСОБА_2 , ні його представник не з`явилися. Від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Буши А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути до суду через те, що на території України діє режим воєнного стану, а ОСОБА_2 також не має змоги бути присутнім, оскільки мешкає у м. Зальтведель. Вказане клопотання було задоволено та розгляд справи було відкладено на 11:00 год. 03.03.2022.

Водночас у судове засідання, призначене на 03.10.2022 року ні ОСОБА_2 , ні його представник знову не з`явилися, будучи повідомлені про час, дату та місце цього судового засідання належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Ні ОСОБА_2 , ні його представник заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

У вказаному судовому засіданні потерпілою ОСОБА_1 було заявлено відвід головуючому судді Ткаченку Д.В. Вказана заява про відвів була задоволена та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2022 року, була передана в провадження судді Вознюка С.М. Розгляд цієї справи було призначено на 11:00 год. 17.10.2022 року.

Про час, дату та місце цього судового засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представник - адвокат Буша А.В. повідомлені належним чином. Однак, останні у це судове засідання не з`явилися. Як зазначено вище адвокатом Бушею А.В. було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, вважаю дане чергове клопотання адвоката щодо відкладення розгляду справи, таким, що направлене на безпідставне затягування розгляду справи, а тому не є таким, що підлягає задоволенню, оскільки, враховую, що з моменту перебування справи у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області 05.07.2022 року, розгляд справи в суді неодноразово відкладався на іншу дату як за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і його представника, який повідомляв що кожного разу він не може прибути в засідання, у зв`язку із введенням на території України воєнним станом..

Так, Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Зокрема, зазначивши, що якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів, серед іншого, мають можливість подати заяву про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Таким чином, участь в судовому засіданні може бути здійснена в режимі відеоконференції, проте адвокат Буша А.В., подаючи 17.10.2022 року чергове клопотання про відкладення розгляду справи таких заяв і побажань не висловив, а подав лише знову клопотання про відкладення.

Також, суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Справа "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Отже, за наведених обставин, з огляду на те, що за період часу із липня 2022 року до 17 жовтня 2022 року представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, жодного разу до суду не з`явився, не подав будь-яких письмових пояснень, заперечень з приводу складеного відносно ОСОБА_2 протоколу, жодних додаткових доказів, не зважаючи на те, що мав достатньо для цього часу та можливостей, поважних причин для чергового відкладення розгляду справи не вбачаю, тому з метою дотримання розумних строків розгляду справ та засад судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його представника, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що повністю узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП, а тому клопотання адвоката Буши А.В. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи у них містяться письмові пояснення ОСОБА_2 , з приводу правопорушення, викладеного у протоколі, тобто останнім були надані пояснення по суті правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , останній вину в скоєні адміністративного правопорушення не визнає. Так, ОСОБА_2 повідомив, що 01.07.2022 він отримав повідомлення від колишньої дружини ОСОБА_1 , що вона хоче забрати цього ж дня їхнього сина ОСОБА_4 на вихідні. На що він їй відповів, що він не заперечує, і щоб вона домовлялась про це із сином, з яким вони постійно спілкуються і самостійно домовляються про зустрічі та спільне проведення часу. 01.07.2022 року він перебував на роботі, та близько 13:00 год. йому зателефонував син, повідомивши, що він домовився про зустріч із матір`ю і вони йдуть разом гуляти. Через декілька годин син знову зателефонував, сказавши, що він вже вдома, із матір`ю попрощались, бо вона поїхала по своїх особистих справах. Також зазначив, що зі слів сина йому відомо, що ОСОБА_1 під час спілкування із сином постійно вчиняє на нього психологічний тиск, розповідаючи, що в нього поганий батько. ОСОБА_1 зловживає своїми правами, веде себе недобросовісно, не шукає шляхів налагодження відносин із сином, прислуховуючись до його захоплень та побажань, а навпаки шукає можливість налаштувати дитину проти батька та оточення. Він не проти, щоб ОСОБА_1 спілкувався з сипом, однак не може силувати дитину це робити, якщо дитина не хоче. Умислу не виконувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547 в нього не було та жодних перешкод для цього він не чинив. Таким чином, ОСОБА_2 просив суд закрити провадження по цій справі відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона в черговий раз не може провести час із сином, тому що її колишній чоловік ОСОБА_2 маніпулює сином, налаштовує його проти матері, психологічно тисне на нього, не даючи їм спілкуватися. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547 визначено графік і порядок її зустрічей із сином, та визначено, що її зустрічі з сином мають відбуватися у визначені розпорядженням дні і часи, вона має забирати дитину для зустрічі на вихідні. Проте, ОСОБА_2 не бажає виконувати вказані розпорядження і створює їй перепони у спілкуванні з сином. Тому всі випадки порушення ОСОБА_2 її прав як матері, вчинення перешкод в її спілкуванні із сином, зафіксовані у її постійних зверненнях до поліції та органу опіки та піклування. Напередодні 01.07.2022 року вона спілкувалася із ОСОБА_2 , щоб узгодити час спілкування із сином, однак останній не бажав цього робити. Як стверджує потерпіла, ОСОБА_2 неналежним чином виховує сина по відношенню до матері, не роз`яснює йому про необхідність проведення зустрічей з нею, їх спілкування. На думку потерпілої, відсутність тривалого належного материнського піклування і виховання дуже негативно впливає на дитину, а тому за протидію виконання рішення органу опіки та піклування вона просить покарати ОСОБА_2 . Крім того, на даний час ОСОБА_2 без її дозволу вивіз сина за кордон, їй невідомо місце його перебування, і вона вже майже три місяці не знає, де знаходиться її малолітній син.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення потерпілої, вивчивши письмові пояснення, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У ст. 157 СК України закріплено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Диспозицією ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547 визначено ОСОБА_1 порядок спілкування з її малолітнім сином ОСОБА_3 , а саме: перший та третій тиждень місяця з п`ятниці (час узгоджується між батьками, враховуючи графік занять дитини) до неділі 21.00 год. на території матері або нейтральній території, або в інші дні за домовленістю сторін.

Водночас 01.07.2022 року малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був переданий батьком ОСОБА_2 матері ОСОБА_1 . Вказані обставини не заперечуються і ОСОБА_2 , що слідує із його письмових пояснень, в яких він вказав, що син самостійно спілкується із матір`ю, і вони із нею домовляються про зустрічі та спільне проведення часу. Однак, син не бажає залишатися із матір`ю на вихідні, так як вона постійно розповідає, що його батько поганий, а він не міг до цього його примушувати.

Однак, суддя не враховує та не бере до уваги ці твердження ОСОБА_2 щодо причин не передання ним сина матері, оскільки, враховуючи що дійсно є рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547 та встановлено графік спілкування та перебування дитини з кожним з батьків, останні повинні виконувати таке рішення та дотримуватись графіку. При цьому слід зазначити, що саме на ОСОБА_2 покладається обов`язок вживати заходів для того, щоб син залишався із матір`ю у час, визначений у цьому рішенні, оскільки син проживає разом із ним. Водночас останній не виконує цей обов`язок.

Таким чином, незважаючи на невизнання своєї правопорушником, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким ОСОБА_2 ознайомлений та який ним власноручно підписано, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення; даними копії рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради № 858 від 18.11.2019 року про надання повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадовими особами з числа працівників служби у справах дітей та сім`ї міської ради; копією рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547, відповідно до якого визначено участь матері ОСОБА_1 у вихованні її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у формі зустрічей та спілкування з малолітнім сином у перший та третій тиждень місяця з п`ятниці (час узгоджується між батьками, враховуючи графік занять дитини) до неділі 21.00 год. на території матері або нейтральній території, або в інші дні за домовленістю сторін; письмовою заявою ОСОБА_1 , з приводу того, що колишній чоловік ОСОБА_2 перешкоджає їй зустрічатися та спілкуватися із спільним малолітнім сином ОСОБА_3 , яка була адресована начальнику служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, для розгляду та вжиття заходів реагування; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; копією листа № 01-26-4178 від 01.08.2022 року, за підписом начальника служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, долучений до матеріалів справи ОСОБА_1 , яким підтверджується факт того, що малолітній ОСОБА_3 жодного разу не був переданий батьком ОСОБА_2 на вихідні матері відповідно до рішення № 547, тобто і 01.07.2022 року; поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні. Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_2 у вчиненні, інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Встановлено, що саме дата 01.07.2022 року відповідає, визначеному рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547, дню та часу для зустрічей матері із сином ОСОБА_3 , однак у вказаний день малолітній ОСОБА_3 не був переданий матері саме із вини ОСОБА_2 , останнім не вчинялися будь-які дії для спілкування матері і із сином у визначений для цього час, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_2 не виконав вказане рішення.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на це, письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , в яких він заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, є непереконливими, оскільки не містять жодних даних про реальні, об`єктивні перешкоди у виконанні 01.07.2022 рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547, з яким він був обізнаний.

Крім того, слід зазначити, що не є підставою для закриття справи і факт того, що на момент розгляду цієї справи, рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19.07.2021 року № 547 судом 2022 року було скасовано, оскільки станом на 01.07.2022 року вказане рішення було чинним і підлягало обов`язковому виконанню.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

Своїми діями, які виразились у невиконанні рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Вирішуючи питання про можливість накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП, суддя виходить з вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_2 01.07.2022 року, вчинюється один раз і утворює закінчений склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вчинення такого діяння порушує конкретну норму чинного законодавства, після чого правопорушення є закінченим і починають спливати строки накладення стягнення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, до моменту розгляду справи в суді пройшло більше трьох місяців, то розпочате провадження в даній справі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 38, ч. 5 ст. 184, ст. ст. 245, 251, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 КУпАП по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк