ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022 Справа №607/11295/22

Провадження № 3/607/5815/2022

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388046, 21 серпня 2022 року о 08 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 66, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 2.1.д.1 «Дати дорогу», не надавши дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим змусив водія маршрутного транспортного засобу №11 жовтого кольору різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, внаслідок чого створив аварійну обстановку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 д.1 ПДР.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ороновська О.М. в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явилися, надіславши на адресу суду клопотання, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності та задовольнити попередньо подане клопотання про закриття адміністративного провадження за ч. 5 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування поданого клопотання про закриття провадження ОСОБА_1 вказує, що 21 серпня 2022 року його зупинили працівники поліції за те, що він нібито порушив ПДР, однак при зупинці транспортного засобу він перебував на пасажирському сидінні та за рулем Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 перебувала інша особа. Вказує, що належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Вважає, що працівниками поліції не надано достовірних доказів, які свідчать про те, що він керував транспортним засобом. Тому, за відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, просить закрити провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , адміністративна відповідальність настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу серії ААД №388046 долучено відео із нагрудних камер поліцейських (файл_export-pj3zm). Проте на вказаному відео відсутні відомості щодо обставин порушення ОСОБА_1 ПДР, які створили аварійну ситуації. З огляду вказаного відеозапису слідує, що 21 серпня 2022 року було зупинено автомобіль Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 , підійшовши до якого, ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні. Відносно останнього, який неодноразово вказував, що він не був водієм, складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інформації, яка б спростовувала його твердження та доводила факт керування останнім 21 серпня 2022 року о 08 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька автомобілем марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на переглянутому файлі немає.

Також, в якості доказів долучено: письмові пояснення ОСОБА_2 від 21 серпня 2022 року, з яких вбачається, що 21 серпня 2022 року рухаючись по маршруту автобусом MAN, д.н.з. НОМЕР_2 в м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 64, автомобіль Duster, виїхавши з другорядної дороги на світлофорі, не надав йому переваги в русі, внаслідок чого змусив різко загальмувати та змінити напрямок руху; копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 21 серпня 2022 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 719388 від 21 серпня 2022 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 097740 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 21 серпня 2022 року. Проте, вказані документи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 21 серпня 2022 року о 08 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька.

Також, до протоколу долучено копію рапорту інспектора взводу 1 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Кучмія В. від 21 серпня 2022 року, відповідно до якого під час несення служби 21 серпня 2022 року о 08.00 год. рухаючись по вул. Микулинецька біля будинку №66 водій автомобіля Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на головну дорогу, чим створив аварійну ситуацію автобусу MAN. Під час створення аварійної ситуації водій автомобіля Renault Duster здав назад та помінявся місцями з пасажиром. Водієм вищезгаданого транспортного засобу виявився ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в категоричній формі.

Вказаний рапорт також не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відомості, які містяться в ньому щодо водія спростовуються наявною в матеріалах справи відеофіксацією із нагрудних камер працівників поліції, на якій видно, що останні підходять до припаркованого автомобіля, після чого продовжують спілкуватися з присутніми. Факту руху цього транспортного засобу на відео немає.

Інших об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив зазначене у протоколі правопорушення, матеріали справи не містять, а рапорт працівника поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи.

Інших доказів, які б підтверджували факт порушення саме ОСОБА_1 ПДР, які створили аварійну ситуацію, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяЛ. В. Делікатна