Справа № 509/4549/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Овідіопольського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов протокол № 336 від 13.10.2022 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, з якого вбачається, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Овідіопольського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №65209218 на підставі заяви стягувача та судового наказу №146/169/21 виданого 26.02.2021 року Томашпільським районним судом Вінницької області.

ОСОБА_1 будучи боржником в рамках виконавчого провадження не сплатив аліменти станом на 01.10.2022 року складає у розмірі 128652,71 грн.

Дослідивши адміністративні матеріали, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП,доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотоі кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 183-1 КУпАП, несплата аліментівна утриманнядитини,одного зподружжя,батьків абоінших членівсім`ї,що призвеладо виникненнязаборгованості,сукупний розмірякої перевищуєсуму відповіднихплатежів зашість місяцівз дняпред`явлення виконавчогодокумента допримусового виконання,- тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («MalafeyevaуRussia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («KarelinуRussia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23рп/2010 - конституційнийпринцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Також, у рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1КУпАП, оскільки старшим державним виконавцем не здійснено обстеження житлово-побутових умов за місцем мешкання ОСОБА_1 для встановлення його майнового стану за адресою: : АДРЕСА_1 .

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає а адресою: АДРЕСА_2 ., а також проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000122 від 19.08.2022 року.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247 п. 7, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 а за ст. 183-1 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити зацікавленим особам.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя:П. Л. Кириченко