Справа № 450/848/22 Провадження № 3/450/1163/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши в м. Пустомити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 199332 від 24.02.2022 року, ОСОБА_1 , ставиться в провину те, що він 24.02.2022 року о 15.58 год. на автодорозі Львів-Шегині, 10 км.+50м. в с.Холодновідка, керував автомобілем Ауді Q 5 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Жиравецький Т.М. в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що його вина у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину не доведена зібраними та долученими до матеріалів справи доказами. Покликається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а відтак відповідно до диспозиції ст.130 КУпАП не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Разом з тим зауважує, що на відеозаписі події із камери нагрудного реєстратора інспектора поліції, копія якого на електронному носії знаходиться у матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дали змогу стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Більше того, як вбачається із листа начальника сьомого прикордонного карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 71/3312 від 11.03.2022 року, 24 лютого 2022 року о 16 год. 50 хв. на 10 км міжнародної траси Львів-Шегині н.п. Холодновідка була скоєна дорожньо-транспортна пригода за участю відомчого транспортного засобу Форд Транзит р.н. НОМЕР_2 та автомобіля Ауді 05 р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Пригода сталася внаслідок недотримання правил дорожнього руху ОСОБА_2 .

Проаналізувавши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 199332 від 24.02.2022 року року; відеозапису з нагрудним камер працівників поліції, приходжу до наступного висновку:

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу адміністративне правопорушення серії ААБ № 199332 від 24.02.2022 року, ОСОБА_1 , 24.02.2022 року о 15.58 год. на автодорозі Львів-Шегині, 10 км.+50м. в с.Холодновідка, керував автомобілем Ауді Q 5 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично вімовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Зокрема диспозиція статті передбачає застосування санкції за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, визначальною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є окрім самої відмови - факт керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 в редакції від 11.07.2018 року (далі - ПДР), водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Тобто суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише водій.

Згідно з п.п. 5,6 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

При цьому, судом взято до уваги, що на відеозаписі події із камери нагрудного реєстратора інспектора поліції, копія якого на електронному носії знаходиться у матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дали змогу стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказані обставини, також заперечувалися ОСОБА_1 на місці події, який з самого початку стверджував, що він не керував транспортним засобом.

Більше того, як вбачається із листа начальника сьомого прикордонного карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 71/3312 від 11.03.2022 року, 24 лютого 2022 року о 16 год. 50 хв. на 10 км міжнародної траси Львів-Шегині н.п. Холодновідка була скоєна дорожньо-транспортна пригода за участю відомчого транспортного засобу Форд Транзит р.н. НОМЕР_2 та автомобіля Ауді 05 р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Пригода сталася внаслідок недотримання правил дорожнього руху ОСОБА_2 .

Окрім цього, як вбачається зі змісту Протоколу, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено наступне: «Відмовився надавати пояснення, сказав, що надасть у суді. Я рухався в якості пасажира, за кермом був тверезий водій, якого не прийняли до уваги».

Як вбачається із відео-запису із нагрудної відео-камери № 474094 від 24/02/2022, зокрема

медіа-файлу с1ір-0.тр4, на 05:21 хв. (16:28:47) можна чітко ідентифікувати, що коли патрульні прибувають на виклик, ОСОБА_1 перебуває на передньому пасажирському місці.

В подальшому на відео-записі було зафіксовано ОСОБА_2 , який підтвердив працівникам поліції, що саме він перебував за кермом автомобіля Ауді Q5 ДНЗ НОМЕР_1 на момент ДТП і саме внаслідок його дій та недотримання ним Правил дорожнього руху було спричинено ДТП. При цьому, ОСОБА_2 покинув місце ДТП, оскільки злякався відповідальності, адже внаслідок такого ДТП було пошкоджено оперативний транспортний засіб Державної прикордонної служби, а 24 лютого 2022 року було оголошено воєнний стан.

Отже, на основі повного та всебічного аналізу матеріалів справи, письмових доказів та відео-записів із нагрудних відео-реєстраторів працівників поліції, можна дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дали змогу стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а відтак, в даному випадку відсутній суб`єкт адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 2 п. 6 Розділу II Інструкції , не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Судом встановлено, що один з двох свідків був пасажиром транспортного засобу, який був потерпілим в ДТП, що не може свідчити про його неупередженість.

В порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, сам протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №К(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації N0 К (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися па доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення, і які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП органом уповноваженим на складання протоколу не надано.

При таких обставинах в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладе справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 245, 247, 251, 252, 255, 279, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мельничук І.І.