Номер провадження: 33/813/962/22
Справа № 947/9939/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання: Маслова Р.Ю., Тьосової Я.В., Стоянової Л.І.,

захисника Корнишина Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Корнишина Ю.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно з оскарженою постановою, 23.04.2022 року, о 20:20 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota», державний номер НОМЕР_1 , по 3-му провулку Кандинського, буд. 17, в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено за допомогою приладу «DRАGER 7510», показники якого згідно тесту №414 зафіксували 2,78 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник Корнишин Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник посилається на те, що суддя районного суду дійшов необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не здійснив повного та всебічного дослідження обставин справи. Суддею першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, а матеріали провадження не містять належних доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Також захисник вказує про не врахування судом допущених працівниками поліції порушень при проведенні огляду, зокрема проведення огляду лише в присутності одного свідка; відсутність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; а також внесення інформації від руки на надрукований паперовий носій результатів спеціального технічного засобу інформації огляду на стан сп`яніння. Крім того захисник зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано зазначених в ньому пояснень свідка та відео з боді-камер поліцейських.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністюОСОБА_1 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду, в судове засідання не з`явився.

Захисник Корнишин Ю.О. в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що ОСОБА_1 знаходиться за кордоном, а тому просив розглянути справу за відсутністю останнього.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши захисника Корнишина Ю.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААД №083265 від 24.04.2022 року, водій ОСОБА_1 , 23.04.2022 року, о 20:20 год., по 3-му провулку Кандинського, 17 в м. Одеса, керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», показники якого згідно тесту №414 зафіксували вміст алкоголю 2,78 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамери 473737; 471621 (а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №083265 від 24.04.2022 року ОСОБА_1 власноручно підписав, зазначив, що не згоден, однак не конкретизував в чому саме полягає його не згода.

Не зважаючи на зміст пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2); роздруківкою тесту №414 щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.3); диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду, Управлінням патрульної поліції в Одеській області ДПП НП України на адресу суду надані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо події правопорушення та складання протоколу ААД №083265 від 24.04.2022 року відносно ОСОБА_1 , посилання на які містяться в протоколі.

Із відеозаписів бодікамер №473737 та №471621 вбачається, що водій ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», погодився із його показниками 2,78 ‰, заперечень не висловлював.

Більш того, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , ще перед проведенням огляду підтвердив поліцейським, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та під відеозапис вказав, що у нього буде біля 3 ‰. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 вказав, що вживав алкоголь до події дорожньо-транспортної пригоди, тобто фактично визнав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з відеозаписів вбачається, що автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в той же час та місці, що й обставини даного правопорушення, в результаті чого відносно ОСОБА_1 , окрім протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, було складено протокол за ст.124 КУпАП.

З відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 та його дружина, пропонували на місці події працівникам поліції винагороду за залагодження ситуації, однак вказані спроби були зупинені поліцейськими шляхом попередження про кримінальну відповідальність.

На відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав його. ОСОБА_1 власноручно в протоколі вказав про його не погодження, однак не зазначив, що не він керував транспортним засобом.

Таким чином, з відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 23.04.2022 року/24.04.2022 року, зокрема: порядок проходження огляду на місці, процедуру складання протоколу відносно ОСОБА_1 , а тому відеозапис беззаперечно підтверджує відомості викладені в протоколі та поза розумним сумнівом доводить вину правопорушника.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 чи його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник не заперечував того факту, що на відеозаписах зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, але наполягав на тому, що останній не керував автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 , висловлені ним в суді першої інстанції, та його захисника, які він зазначив в судовому засіданні апеляційного суду, стосовно того, що ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі, не керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , апеляційний суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, вказані доводи сторони захисту беззаперечно спростовуються відеозаписами нагрудних камер працівників патрульної поліції №473737 та №471621, з яких вбачається, що ОСОБА_1 під відеозапис особисто підтвердив, що керував транспортним засобом, зазначивши, що «буквально здав назад та знову заїхав».

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що вказаний, на думку ОСОБА_1 , нетривалий та незначний рух транспортного засобу під його керуванням, є достатнім в розумінні визначення поняття керування транспортним засобом. Більш того, з відеозапису слідує, що автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 також був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за обставин, що й дане правопорушення.

Крім того, вказані доводи щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються даними з ЄДРСР.

Так, постановою Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2022 року (справа №947/8841/22) ОСОБА_1 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за тих самих подій, що й адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Згідно вказаної постанови суду, 23.04.2022 року, о 20:20 год., на вул. 3-й провулок Ульяновський, буд.18, в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota», державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи з двору, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення із автомобілем марки «Audi A4», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У вказаній постанові зазначено, що зі схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що між транспортними засобами був контакт, автомобіль «Toyota», державний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження заднього бамперу, автомобіль марки «Audi A4», державний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження заднього лівого крила, заднього бамперу та заднього лівого ліхтаря. Схема дорожньо-транспортної пригоди складена в присутності учасників процесу, яку ОСОБА_1 підписав власноруч, зауважень щодо складення схеми ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, не надходило.

Згідно даних ЄДРСР вказана постанова суду набрала законної сили 05.07.2022 року, тобто ОСОБА_1 її не оскаржував, що свідчить про згоду ОСОБА_1 із вказаним рішенням суду, в тому числі і стосовно доведеності факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, який був складений одночасно із протоколом за ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що Правила дорожнього руху України не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Однак, таке визначення було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Керування транспортним засобом це фактично умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Таким чином, сукупність доказів, а саме відеозаписи нагрудних камер працівників патрульної поліції №473737 та №471621 та постанова Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2022 року (справа №947/8841/22), спростовують доводи сторони захисту щодо не доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту стосовно порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Отже, зміст зазначених норм свідчить про те, що поліцейський зобов`язаний поінформувати особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в разі якщо особа виявила бажання пройти огляд на стан сп`янінняна місці зупинки. При цьому, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише в разі відмови водія від проходження огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами такого огляду.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 перед початком огляду не просив пред`явити йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Більш того, останній особисто не заперечував факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння та погодився із зафіксованими показниками тесту №414 - 2,78 ‰.

Таким чином, як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема зміст протоколу серії ААД №083265 від 24.04.2022 року,відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №473737 та №471621, постанова Київського районного суду м. Одеси (справа №947/8841/22) від 24.06.2022 року, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Перед початком огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, після чого ОСОБА_1 добровільно погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, а також погодився із показниками газоаналізатора, які зафіксували вміст алкоголю 2,78 ‰, що підтверджує факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи сторони захисту про те, що поліцейськими нібито було порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними, осільки з урахуванням обставин справи працівники поліції не мали обов`язку забезпечувати проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучено двох свідків, а лише зазначено в протоколі про одного свідка, суд також визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису, залучення свідків не було обов`язковим в розумінні положень ч.2 ст.266 КУпАП.

Доводи захисника про недопустимість внесення інформації від руки працівником поліції до роздруківки тесту №414 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», не залучення двох свідків, зазначення прізвища оператора, що не є тотожним даним інспектора поліції, яким складено протокол, а також проведення огляду більше ніж через дві години, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки захистом не доведено в який спосіб ці обставини впливають на правильність результату огляду, при тому, що під час проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду.

Посилання захисника в обґрунтування своїх доводів на Постанову Касаційного адміністративного суду ВС від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а, Постанову Волинського апеляційного суду від 14.02.2021 року у справі №165/2538/21, Постанову Сумського апеляційного суду від 10.02.2021 року у справі №589/1050/20, Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.02.2022 року у справі №205/5986/21, Постанову Київського апеляційного суду від 07.02.2022 року у справі №755/11797/21, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обставини вказаних справ не є аналогічними, а також не спростовують факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Доводи сторони захисту стосовно не направлення ОСОБА_1 судом першої інстанції копії постанови від 21.07.2022 року, апеляційний суд визнає слушними, однак ця обставина жодним чином не спростовує висновок суду стосовно доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів судової справи вбачається, що 21.07.2022 року, в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_1 була вручена пам`ятка про його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.10, 11-12).

Таким чином, слід констатувати, що судом було забезпечено ОСОБА_1 реалізацію його права на доступ до правосуддя, зокрема право приймати участь в судовому засіданні 21.07.2022 року під час розгляду його справи, а також право особисто надати пояснення з приводу обставин справи.

Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер, обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_2 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Корнишина Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський