Номер провадження: 33/813/1159/22
Номер справи місцевого суду: 946/5787/22
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ігнатенко П.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

захисника Димченка К.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу Димченка Костянтина Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2022 року серії ДПР 18 №025362, 24.08.2022 року о 01 годині 54 хвилин у м. Ізмаїл по вул. Репіна, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголя з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. До протоколу додається відео з архіву ПВР 1530, 1522, 1717, розписка, відео з реєстратора т.з. 6465 (а.с.1).

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що прокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено за фактом наявності у нього під час керування транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння, однак медичний огляд ОСОБА_1 у лікарні не проводився, діагноз за результатами лабораторного дослідження не встановлено, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його перебування у стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду не відмовлявся, що є підставою для закриття провадження у справі згідно ст.. 247 КУпАП. Також заявив клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які, на думку скаржника, можуть підтвердити або спростувати дійсні обставини справи.

Захисник Димченко К.Г. у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, окремо зауважив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від медичного огляду в медзакладі, куди його не направляли, не доставляли та не освідчували.

Клопотання про допит свідків залишено без задоволення, оскільки вказані особи не були присутні при складанні адміністративного протоколу, що підтверджується відеозаписом з місця події та були присутні лише при передачі автомобіля ОСОБА_1 з метою перегону транспортного засобу до гаражу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні захисника Димченка К.Г., апеляційний суд не може погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 24.08.2022 року серії ДПР 18 №025362, що 24.08.2022 року о 01 годині 54 хвилин у м. Ізмаїл по вул. Репіна, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголя з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. До протоколу додається відео з архіву ПВР 1530, 1522, 1717, розписка, відео з реєстратора т.з. 6465 (а.с.1).

- змістом відеозаписів з архіву ПВР 1530, 1522, 1717, відео з реєстратора т.з. 6465 наданих співробітниками поліції, з яких вбачається, що 24.08.2022 року о 01 годині 54 хвилин у м. Ізмаїл по вул. Репіна, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, був зупинений, на неодноразово озвучені вимоги працівників поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. При цьому протягом складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення водій неодноразово підкреслив, що не керував транспортним засобом, а відтак не вбачає сенсу проходити будь-які огляди для виявлення в нього такого стану (а.с. 5).

- розпискою ОСОБА_4 про зобов`язання доставити автомобіль NISSAN X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , до місця стоянки (гараж) по вул. Репіна, 4 (а.с.3).

Посилання скаржника на те, що судом не встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння керуючи транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як безпідставні і такі, що не впливають на висновки суду, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 24.08.2022 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на портативні відеореєстратори, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність, передбачену, санкцією даної статті.

Так, наявний у справі відеозапис нагрудних камер поліцейських свідчить про відмову ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, цей факт зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 24.08.2022 року серії ДПР 18 №025362, вважається подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, отже наявність чи відсутність стану алкогольного сп`яніння у водія у даному випадку не може вважатись обставиною, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Посилання ж апелянта на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, його перебування у стані алкогольного сп`яніння та складання відносно нього протоколу за фактом наявності у нього під час керування транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними та до уваги апеляційним судом не приймаються з огляду на відмову водія від проходження такого огляду, що як зазначено вище є самостійною подією адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо зауважень апелянта на відсутність направлення та відсутність відмови від проходження огляду в медичному закладі, апеляційний суд, відхиляючи такі доводи, звертає увагу на зміст наявних у матеріалах справи відеозаписів, з яких вбачається, що після зупинки транспортного засобу, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , будучи з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду, оскільки заперечував керування транспортним засобом. В адміністративному протоколі власноручно підтвердив це, вказавши, що відмовляється від медичного огляду, оскільки алкоголь не вживав, автомобілем не керував. При цьому, підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч.4 ст. 266 КУпАП обов`язково має проводитися за участю поліцейського.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, тобто у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція, висловлена в апеляційній скарзі та у судовому засіданні щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З постанови суду вбачається, що при визначенні виду та міри адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Димченка Костянтина Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду П.Я.Ігнатенко