Справа № 346/3580/22
Провадження № 3/346/2328/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч.3 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

у с т а н о в и л а:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області 05.09.2022 року надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 3 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 118248 від 28.08.2022, ОСОБА_1 28 серпня 2022 року о 19:10 год. в с. Ценява по вул. Гостинець, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Коломийського ДВС від 03.03.2020р. у виконавчому провадженні №27703174, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що про наявність постанови державного виконавця щодо обмеження його у праві керування транспортним засобом не знав, крім цього посвідчення водія ніколи не отримував.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

При складані протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.3 ст.126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортного засобу.

На підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 118248 від 28.08.2022, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та витяг з реєстру МЮ ДВС щодо постанов на боржників обмежених у правах, згідно якого вбачається, що відносно ОСОБА_1 державним виконавцем Білейчук О.П. у виконавчому провадженні № 27703174 була винесена постанова від 03.03.2020р. про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з приписами ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Матеріали даної справи не містять підтверджень того, що після винесення державним виконавцем постанови, її копія була направлена ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням та отримана ним.

Таким чином, відсутність доказів обізнаності ОСОБА_1 про наявність виконавчого провадження та винесення в ньому постанови унеможливлює підтвердження вини ОСОБА_1 у формі умислу.

Будь-які інші докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП також відсутні

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КупАП, передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції надано не було, а сам ОСОБА_1 обставини своєї обізнаності заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку, можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наявність протоколу без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинуваченої особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на умисне вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст. 126 КУпАП, що на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, суд звертає свою увагу на те, що положення ст.. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають обов`язку держаного виконавця перевірити наявність у боржника певного права перед винесенням постанови про його тимчасове обмеження. Однак, санкція ч.3 ст. 126 КУпАП передбачає безальтернативне застосування до порушника адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, що зокрема підтверджується його поясненнями та довідкою заступника начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, в якій зазначено, що за даними бази даних ІКС «ІПНП» та ГСЦ МВС інформація щодо наявності посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутня.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року (зі змінами від 19.12.2008 року) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або його взагалі не мала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що навіть належне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 126 ч.3 КУпАП, унеможливило б застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією даної норми через відсутність в нього посвідчення водія.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 126, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Третьякова І. В.