ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/560/22 Справа № 204/2305/22 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2022 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючої, проживаючоїта зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 в

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 14 квітня 2022 року близько 11.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насилля психологічного характеру, а саме висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала зарізати, тобто фізичною розправою, стосовно своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого остання схвильована за безпеку свого життя та здоров`я. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Крім того, 14.04.2022 року о 13.50 год. ОСОБА_1 порушила вимогу тимчасового заборонного припису (АА266776), а саме п. 1 зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи) строком на 3 доби.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в протоколах про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілій, вказано лише про те, що вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру, при цьому, не зазначено яку саме шкоду було заподіяно.

Вказує, що між нею на її матір`ю, з вини останньої, виникають конфлікти, у зв`язку з тим, що саме потерпіла вчиняє сварки, в ході яких висловлюється в її адресу нецензурною лайкою та виганяє її з дому, зачинила від неї вхідні двері в будинок і вона потрапляє в свою кімнату через вікно.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, основною ознакою правопорушення є вина у виді умислу або необережності.

Згідно із приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим, постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає, що Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність притягнення ОСОБА_1 до адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з вчинення адміністративного правопорушення відносно останньою за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протягом року, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Факт вчинення ОСОБА_1 насильства у сім`ї, на думку апеляційного суду, не підтверджений дослідженими судом першої інстанції доказами, які знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Допитана у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила суду, що з матір`ю ОСОБА_2 у неї неприязні стосунки, між ними тривалий конфлікт через розподіл спільного майна. Зазначила, що мати постійно провокує сварки та часто викликає поліцію.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 , повно і всебічно не дослідив обставини справи та письмові докази і не надав їм належної оцінки.

Матеріали справи не містять протоколу допиту, або письмових пояснень ОСОБА_1 з приводу подій, які мали місце 14 квітня 2022 року. Працівниками поліції не було вжито заходів для виклику та допиту ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні було встановлено наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та існування спору між ними з приводу розподілу спільного майна, які повинні вирішуватись в передбаченому законом порядку.

Матеріали справи не містять доказів вчинення домашнього насильства, оскільки працівниками поліції не було проведено перевірки з приводу обставин викладених у скарзі ОСОБА_2 ...

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, із закриттям провадження у справі, з наведених підстав.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун