ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/46/22 Справа № 214/809/21 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Колесника С.Ф. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем підприємства Мидас КР, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №195989 від 30 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року близько 20 год. 39 хв. в м. Кривому Розі на вул. Заводській в районі ЛЕП №54, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 «далі за текстом «автомобіль «Шкода»), виконуючи маневр лівого повороту з невідповідного крайнього положення, в порушення вимог пунктів 10.1., 10.3 Правил дорожнього руху, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим була завдана матеріальна шкода.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у відношенні ОСОБА_1 . Скасувати постанову Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 214/809/21 відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Стосовно пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що 03.12.2021 року суддя суду першої інстанції, який розглядав справу, у судовому засіданні повідомив сторонам провадження зміст письмового заперечення сторони захисту, після чого оголосив про закінчення розгляду справи та вихіду до нарадчої кімнати для прийняття рішення, при цьому дата оголошення рішення суду сторонам провадження повідомлена не була, як такого оголошення постанови, навіть її вступної та резолютивної частини, взагалі не відбулось. Тобто в даному випадку на думку сторони захисту було допущено грубе порушення вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП. Більш того копія постанови не була належним чином вручена ОСОБА_1 , та він зміг її отримати лише 20.12.2021 після особистого звернення із заявою до канцелярії суду.

Зауважує, що постанова у даній справі станом на 16.12.2021 року, тобто на дату набрання нею чинності, навіть не була розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже сторона захисту фактично не мала можливості ознайомитись зі змістом постанови у справі, а фактично навіть не мала відомостей, щодо прийняття судом рішення у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення у справі визнав свідчення ОСОБА_1 недостовірними посилаючись лише на висловлене ним припущення, не зважаючи на те, що свідчення надані ним у судових засіданнях були чіткими та послідовними, але чомусь взагалі не надав оцінку свідченням водія ОСОБА_2 , які є вкрай плутаними та непослідовними, що чітко видно якщо порівнювати його свідчення надані в поясненнях від 15.03.2021 року та пояснення від 07.05.2021 року.

Апелянт звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи водій ОСОБА_1 , не визнав своєї вини у вчинені адміністративного правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, а навпаки в своїх поясненнях зазначив, що адміністративне правопорушення вчинив водій ОСОБА_2 .

Відповідно до матеріалів справи винуватість ОСОБА_1 доводиться лише протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями водія ОСОБА_2 .

Вважає, що пояснення водія ОСОБА_2 є абсолютно протилежними поясненням водія ОСОБА_1 і це зрозуміло, оскільки вказаний водій учасник дорожньо-транспортної пригоди, а з урахуванням раніше викладених обставин, щодо плутаності та непослідовності свідчень водія ОСОБА_2 слід критично оцінювати дані ним покази.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Колесник С.Ф. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 та діючий в його інтересах адвокат Бублік А.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Більш того, згідно п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №195989 від 30 грудня 2020 року; схемою місця ДТП; фототаблицею; поясненнями ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 ; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стосовно доводів апелянта з приводу пояснень водія ОСОБА_1 , суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що під час надання пояснень останній первісно зазначив, що не міг уникнути ДТП, а далі пояснив, що перед тим, як зробив маневр, бачив, що позаду нього рухається автомобіль «ГАЗ», лівіше автомобіля яким він, ОСОБА_1 , керував та зазначив, що мав можливість пропустити цей автомобіль.

З приводу висновку експерта №1692-21 від 22.09.2021 року апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно вищевказаного висновку по варіанту №1 згідно пояснень водія ОСОБА_1 вказано, що у даному варіанті дорожньо транспортній ситуації, в діях водія автомобіля ГАЗ 3302-32-757 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності до вимог п.10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

Апеляційний суд вважає, що висновки експерта №1692-21 від 22.09.2021 року в частині варіанту №1 згідно пояснень водія ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи у своїй сукупності підтверджено, що в даній дорожньо транспортній пригоді, автомобіль ГАЗ 3302-32-757 ОСОБА_2 не здійснював жодних маневрів та рухався по своїй смузі руху, тому в цій частині доводи апелянта є такими, що не заслуговують на увагу.

Разом з тим, по варіанту №2 згідно пояснень водія ОСОБА_2 вказано, що у даному варіанті дорожньо транспортній ситуації, в діях автомобіля Skoda Superb ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимог п. 10.1, 10.4 ПДР, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

Поряд із цим, звертається увага і на висновок експерта 3259-21 від 05.08.2021 року, який був проведений по суміжній справі щодо водія ОСОБА_2 з якого вбачається, що дії водія автомобіля Skoda Superb реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який при повороті ліворуч не впевнився в безпеці руху та не надав дорогу автомобілю ГАЗ 3302-32-757 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.3 ПДР та перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди.

При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявні у розпорядженні суду матеріали дозволяють зробити висновок щодо дій водія ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку з подією ДТП на підставі наявних доказів, які слід визнати достатніми.

З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Колеснику С.Ф. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Колесника С.Ф. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко