Справа № 375/1440/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Київського апеляційного суду відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 14.11.2021 року о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в смт. Рокитне по вул. Заводська, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, його зупинили працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння, нащо він погодився. Працівники поліції доставили його до медичного закладу, де медична сестра надала йому прилад «Драгер», який був розпечатаний і в муштуку, так як він не бачив, як даний прилад розпечатували то у нього виникла підозра, що даний прилад несправний, тому він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Залізький Б.С. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо « ОСОБА_1 », хоч правильним прізвище особи, щодо якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення є « ОСОБА_4 » (через ОСОБА_5 , а не «Є»), вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №437978 є неналежним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення особою ОСОБА_4 . Крім того, в протоколі зазначено, що до протоколу додаються: пояснення свідків, відео. При перегляді доданого до протоколу відеозапису на відео будь-які свідки відсутні, відеозапис не є безперервним, розпочинається відеозапис о 05 годині 40 хвилин, хоч протокол складено о 04 годині 53 хвилин, згідно того ж протоколу правопорушення вчинено о 04 годині 00 хвилин. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до матеріалів справи, надруковані на одному аркуші формату А4, зміст пояснень вказаних свідків, що вказують на фабулу адміністративного правопорушення, завчасно віддрукований працівниками поліції, а не написаний зі слів свідків. Вважає, що вказані пояснення не є допустимим доказом в справі. Письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу в матеріалах справи взагалі відсутнє, зі слів ОСОБА_1 направлення йому не пред`являлося. Факт не виписування та не пред`явлення такого направлення також підтверджується і відеозаписом, доданим до протоколу. Вважає, що в матеріалах справи належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відсутні, порушено процедуру документування огляду (в даному випадку відмови від огляду) на стан алкогольного сп`яніння, передбачену КУпАП та Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ за №1452/735 від 09.11.2015 року.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який додано до протоколу, та з якого убачається, що автомобіль припаркований стоїть на дорозі, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, нащо останній погодився та на службовому автомобілі працівників поліції був доставлений до медичного закладу. Відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції в медичному закладі проводять поверхневий огляд ОСОБА_1 , останній повідомляє, що спиртні напої не вживав, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, відеозаписом зафіксовано, що медичний працівник надає ОСОБА_1 розпечатаний та приєднаний прилад «Драгер», після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того відеозаписом не зафіксовано, щоб працівники поліції в присутності свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду, свідків даної події відеозаписом не зафіксовано.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника адвоката Заліського Б.С., дослідивши письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , витяг ІП НП, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП інспектором СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області надано протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , витяг ІП НП, відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Згідно до п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно до п. 2.8 Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З огляду на викладене, необхідно зазначити, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгода з його результатами є обов`язковими. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки алкогольного сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказам судом встановлено, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до Наказу від 09.11.2015 р. F 1452/735 (п.9 Розділу 3 Інструкції використання в закладах охорони здоров"я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ), підтверджується сертифікатом відповідності та сертифікатом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння особа, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, крім іншого, інформується про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надається сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Однак, в матеріалах даної адміністративної справи і у самому протоколі відносно ОСОБА_1 відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також відсутнє направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, що свідчить про те, що у встановлений законом спосіб водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, під час перегляду відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що під час медичного обстеження порушувалась процедура проведення огляду ОСОБА_1 . Так, при ОСОБА_1 , в порушення вимог законодавства, налаштування газоаналізатора не проводилося, одноразовий для використання мундштук не розпаковувався, а навпаки пропонували пройти освідування на налаштованому драгері з вставленим внього муштруком.

Враховуючи викладене, працівниками поліції порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,а саме відсутнє направлення на огляд, а тому суду вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння (відмова від проходження огляду), проведений з порушенням зазначеного у ст. 266 КУпАП порядку вважається недійсним, і не є доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказам судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та відмови у станолвеному законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що і створює в даному випадку об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були написані працівником поліції на попередньо підготовлених бланках, то, слід зазначити, що відеозаписом не зафіксовано будь-яких свідків та відмови від проходження огляду на стан спяніння у їх присутності.

Інших належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження медичного огляду, - суду не надано.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяС. І. Дорошенко