Справа №: 297/927/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гецко Ю. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Косине» Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця Угорщини, не працюючого, раніше не судимого (зі слів), громадянина Угорщини згідно паспорта громадянина Угорщини НОМЕР_1 , виданий 12.03.2014 року за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 31.03.2022 року о 19 год. 40 хв. в міжнародному пункті пропуску «Косино» при перетині державного кордону з України в Угорщину, пред`явив закордонний паспорт громадянина Угорщини, чим порушив вимоги ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що він слідуючи на виїзду з України в Угорщину, враховуючи, що на території України він перебуває як громадянин Угорщини подав для оформлення спочатку працівникам митниці, а потім і прикордонній службі, паспорт громадянина Угорщини. Оформлення у працівників митниці було виконано без яких не будь запитань, а працівники прикордонної служби повідомили, що у зв`язку з наявністю у нього подвійного громадянства він вчинив правопорушення, також просив провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 вчинив правопорушення.

При цьому посадова особа ДПС яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_1 як громадянин України не вправі був подавати паспорт громадянина Угорщини, і таким чином дійшовши висновку, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів, чим вважав, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд не може погодитися з таким висновком і вважає, що трактування вимог закону про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є помилковим та необгрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір повертатися в Угорщину подав документи, які надають право виїзду з України, рівно як і в`їзду в Україну: закордонний паспорт громадянина Угорщини.

Як пояснив суду ОСОБА_1 він являється як громадянином України, так і громадянином Угорщини. Як громадянин Угорщини потрапив на територію України на транспортному засобі, який зареєстрований в Угорщині. Після отримання закордонного паспорта громадянина Угорщини час від часу здійснював переміщення власне як громадянин Угорщини, про що є відмітки у закордонному паспорті гр. Угорщини. Вважає заборону переміщення через кордон України на підставі закордонного паспорта громадянина Угорщини протиправною, оскільки до часу складення даного протоколу ніхто не порушував питання про незаконність такого переміщення через кордон України.

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 є громадянином Угорщини, має місце проживання та реєстрацію в Угорщині, має внутрішній паспорт громадянина Угорщини, йому виданий закордонний паспорт, зазначеним паспортом користується тривалий час, про що містяться відповідні відмітки з яких убачається, що він в`їжджав в Україну як громадянин Угорщини та виїжджав з неї.

Отже, ОСОБА_1 виїжджав в черговий раз з України як громадянин Угорщини та відповідно подав належний правовстановлюючий документ.

Посадовими особа ДПС безпідставно піддано сумніву справжність паспорта громадянина Угорщини, а відтак і його право як громадянина Угорщини на перетин кордону.

Таким чином висновок, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована.

Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Також суд звертає увагу, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції " Про громадянство" від 06.11.1997 (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України стосовно обов`язкової участі захисника, щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

З огляду на це судом вирішено розглядати дану справу по суті, залучивши до участі у справі перекладача та захисника.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 2041 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Юрій ГЕЦКО