ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/233/22Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 33/817/546/22 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп судового збору.

Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 18.06.2022 року о 17 год 25 хв у м.Монастириська по вул.С.Бандери Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом Volvo, іноземний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), від проходження освідчення у встановленому законом порядку у медичному закладі та на місці зупинки відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Монастириського районного суду від 16.09.2022 року та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення порушив вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Стверджує, що зазначені у вказаному протоколі дані не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що із фабули правопорушення, у вчиненні якого звинувачують ОСОБА_1 , не вбачається що він повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене частиною першою ст.130 КУпАП.

Наголошує на тому, що у змісті правопорушення описаному в протоколі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не зазначено повторності, в той час як дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, кваліфікуючою ознакою якої є повторність.

Вважає, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає суть адміністративного правопорушення згідно диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП, а доповнити її зміст шляхом уточнення того, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП суд не може, оскільки таким чином перебере на себе функцію сторони обвинувачення, що суворо заборонено нормами законодавства.

Вказує, що неправильність формулювання суті адміністративного правопорушення, зокрема, зазначення посадовою особою в протоколі фабули правопорушення, яка не відповідає частині статті, є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Стверджує, що сторона захисту не погоджується із позицією суду в частині можливості суду перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вказана можливість, на відмінну від норм КПК України, не передбачена нормами КУпАП.

Вважає, що перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 із ч.2 на ч.1 ст.130 КУпАП суд погіршив становище особи, оскільки притягнув його до відповідальності, незважаючи на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є м`якшою за санкцію, передбачену нормою ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та адвокат Андрусенко І.Я. повторно в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення від 18.06.2022 року серії ОБ №051556 від 18.06.2022 року, відповідно до якого інспектором з реагування ПП м. Монастириська старшим лейтенантом поліції Болюк Н.І. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 18.06.2022 року о 17 год 25 хв у м.Монастириська по вул.С.Бандери Чортківського району Тернопільської області транспортним засобом Volvo, іноземний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), від проходження освідчення у встановленому законом порядку у медичному закладі та на місці зупинки водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 вміненого правопорушення суд дослідив наступні докази.

Електронний рапорт, відповідно до якого, 18.06.2022 року о 18.20 год зі служби 102 надійшло повідомлення працівника поліції про те, що автомобіль марки Volvo, іноземний номерний знак НОМЕР_1 рухався із порушенням ПДР.

Вказано, що під час патрулювання м. Монастириська по вул. Степана Бандери працівниками поліції було виявлено порушення у сфері безпеки дорожнього руху автомобілем марки Volvo під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним т/з, перебуваючи у п`яному вигляді та, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Із рапорта інспектора з реагування ПП м. Монастириська старшого лейтенанта поліції Болюк Н.І. від 18.06.2022 року вбачається, що 18.06.2022 року о 18:35 год під час патрулювання дороги Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль в м. Монастириська по вул. Степана Бандери працівниками поліції було виявлено порушення у сфері безпеки дорожнього руху автомобілем марки Volvo під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним транспортним засобом, перебуваючи в п`яному вигляді та, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом, чим порушив порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до відеозапису камер поліцейських, працівниками поліції зупинено Volvo, іноземний номерний знак НОМЕР_1 та повідомлено водія про причини зупинки, зокрема, що він в порушення п.31.4.7 (в) ПДР мав технічну несправність, а саме пошкоджене лобове скло, яке зменшує оглядовість, п.2.1 (а) ПДР при перевірці документів водій не пред`явив посвідчення водія, оскільки був позбавлений права керування т/з, в зв`язку з чим останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу.

Як стверджує відеозапис, ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд проходити не буде.

Відповідно до пункту п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про вчинення останнім правопорушення повторно, суд підставно застосував аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві та перекваліфікував дії ОСОБА_1 на ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд правильно послався на Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 у пункті 3.4 якого зазначено, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення» та відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним (п. 3.6).

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Безпідставними є посилання сторони захисту на те, що не погоджується із позицією суду в частині можливості суду перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перекваліфікація дій не порушує права особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 із ч.2 на ч.1 ст.130 КУпАП, суд погіршив становище особи, оскільки з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Окрім цього, суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та не має права керувати транспортними засобами, тому дійшов до переконання, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом до останнього не може бути застосоване.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя