ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1053/22 Справа № 233/223/22 Суддя у 1-й інстанції - Кожевник О.А. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Неговської І.В. розглянувши у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Неговської І.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 21 січня 2022 року о 10 годині 45 хвилин в м. Костянтинівка, по вул. О.Тихого, навпроти буд. 440 водій він керував транспортним засобом Renauit Master державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу газоаналізатора Alkotest 6810 та від медичного огляду у закладі охорони здоров`я ухилився шляхом категоричної відмови в присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Неговська І.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року та провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що:

- працівники поліції зупинили ОСОБА_1 більше, ніж за 2 години до того, як було складено протокол, а саме о 8.40 год. ранку, проте протокол складено лише об 11.00 год, тобто з часу зупинки минуло понад 2 години;

- в даному випадку була відсутня законодавчо визначена підстава для зупинки, адже ОСОБА_1 ПДР не порушував;

- ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені Конституцією та КУпАП;

- від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був відсторонений;

- на відеозапису не зафіксований ані час зупинки ТЗ ОСОБА_1 , ані повний перебіг подій, зокрема, як поліцейські разом із ОСОБА_1 їздили до медичного закладу та підтвердження того, що не з вини ОСОБА_1 ним не було пройдено огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Поліцейськими на власний мобільний телефон було зафіксовано лише моменти, що вказують на провину водія та не зафіксовано реальний перебіг подій, тож, на думку апелянта, відеофіксація є недопустимим доказом, а тому за концепцією «плодів отруйного дерева» протокол про адміністративне правопорушення є також недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Неговську І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 175095 від 21.01.2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого об 11 годині 00 хвилин 21 січня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.01.2022 року в яких останній повідомив, що 21 січня 2022 року був зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі категорично відмовився у зв`язки з тим, що поспішав доставити вантаж. Рухався з м. Костянтинівка до м. Краматорськ. 20.01.2022 року приблизно о 19 годині випив одну пляшку пива; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 січня 2022 року, відповідно до яких в їх присутності 21 січня 2022 року ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, від чого останній категорично відмовився; відеозаписом з місця події.

Що стосується належності та допустимості відеозапису, виконаного поліцейськими не на бодікамеру, а на власний мобільний телефон, апеляційний суд в даному випадку не убачає істотних порушень вимог чинного законодавства, які б слугували підставами для скасування вірного по суті судового рішення, та погоджується з судом першої інстанції в частині того, що цей відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, відмінної від ОСОБА_1 , на ньому зафіксовано як факт керування останнім транспортним засобом, так і факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, до того ж, даний доказ оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, а тому посилання сторони захисту на необхідність визнання відеофіксації недопустимим доказом та за концепцією «плодів отруйного дерева» визнати недопустимим також і протокол про адміністративне правопорушення є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735. До того ж, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього будь-яких заперечень по факту його складання не надав, жодної незгоди в протоколі не зазначив, тож, незгода останнього з діями інспекторів поліції, на що є посилання в поданій апеляції, та на чому наполягала сторона захисту в судовому засіданні, не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Апеляційні доводи щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля її підзахисного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону. До того ж, в своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив той факт, що вчора приблизно о сьомій годині випив пляшку пива. Рухався з м. Костянтинівка до м. Краматорськ, був зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі категорично відмовився у зв`язки з тим, що поспішав доставити вантаж.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки йому не роз`яснювалися права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що останній поставив свій особистий підпис. До того ж, ці обставини підтверджуються й відеозаписом, наявним у матеріалах справи.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки цей факт не спростовує висновків суду щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується посилань захисника на певні суперечності між фактичними обставинами події та їх фіксацією у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зауважує, що цей факт не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, не є безумовною підставою для скасування судового рішення та не спростовує винність ОСОБА_1 у порушенні вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмови на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що ОСОБА_1 разом з поліцейським їздив до медичного закладу для здійснення огляду, але через проходження огляду іншою особою, що потребувало значного часу, не було можливості оглянути його, тому вони повернулися на місце події, не підтверджуються жодним доказом, крім показів ОСОБА_1 під час судового розгляду, не знайшли вони свого підтвердження й при апеляційному перегляді. Натомість, з відеозапису «video_2022-01-24_10-38-50.mp4» убачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу газоаналізатору алкотест 6810 «Драгер» або проїхати до медичного закладу, проте останній повідомив, що не має часу, бо поспішає доставити вантаж, та відмовився від проходження огляду, і матеріали справи не містять доказів на підтвердження бажання правопорушника пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у строк, передбачений ст.38 КУпАП, підстав для закриття провадження у відповідності до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у апеляційного суду немає.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Неговської І.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко