Справа № 346/5715/21
Провадження № 33/4808/235/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Крупей С.Є.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 13.11.2021 року о 22 год. 16 хв. на об`їзній в м. Коломия на автодорозі Н-10, 163 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD FOCUS д.н.з. « НОМЕР_1 », та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а саме від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням приладу Драгер, а також від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду ухвалена з порушенням застосування норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що протягом декількох років не вживає спиртні напої за станом здоров`я, огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер працівники поліції йому не пропонували. Свідчення свідків відсутні, підписи яких є тільки в протоколі. Окрім того, не правильно зазначено адресу його проживання, в наслідок чого ним понесені матеріальні збитки для відвідувань судових засідань.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Крупей С.Є. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги іта просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Крупей С.Є., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Крупей С.Є. щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №126428 від 13.11.2021 року водій 13.11.2021 року о 22 год. 16 хв. на об`їзній в м. Коломия на автодорозі Н-10, 163 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD FOCUS д.н.з. « НОМЕР_1 », та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а саме від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням приладу Драгер, а також від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу 1 роти 1 УПП в Івано-Франківській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Кокерчук Р.О., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 .

В протоколі вказано дві адреси проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_1 , які написано додатково олівцем в протоколі.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Коломия.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням місця їх проживання та їх власноручними підписами.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, про що свідчить його власноручний підпис в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із змістом протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час їх складання ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Твердження ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону, не відповідають дійсності.

Зокрема, захисник адвокат Крупей С.Є. стверджував, що працівники поліції безпідставно вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення дописали в ньому інформацію про долучення до протоколу відеозапису та письмових пояснень свідків.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки вони не свідчать про істотне порушення права на захист і позбавлення особу, яка притягається до відповідальності, можливості організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не вправі приймати в якості доказу відеозапис, який долучено до матеріалів провадження, оскільки ним не зафіксовані обставини які стосуються вчинення правопорушення його підзахисним.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водію ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відносно нього як водія, який керував транспортним засобом складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що до протоколу внесено дані свідків, в присутності яких правопорушник відмовився від проходження відповідного огляду , а також повідомлено, що його відсторонено від керування транспортним засобом, після чого ОСОБА_1 власноручно поставив підписи у відповідних графах протоколу. Відеозаписами зафіксовано видачу ОСОБА_1 тимчасового дозволу на керування транспортними засобами та копії протоколу, за що ОСОБА_1 розписався у відповідних графах протоколу.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повністю визнає той факт, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків та не висловлює ніяких заперечень стосовно правильності зазначення вищевказаних даних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, із відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено про причини складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, та протоколу про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

На відеозаписах зафіксовано підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та отримання його копії.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 , який своєю поведінкою не висловлював жодних заперечень чи зауважень на дії працівників поліції та щодо не згоди із складеним протоколом про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи зазначено неправильну його адресу проживання, внаслідок чого ним понесено матеріальні збитки для відвідувань судових засідань.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова суду ухвалена судом за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні, який свою вину не визнав та пояснив, що не вживає алкоголь декілька років, а на час зупинки був дуже втомлений через водіння у погані погодні умови, тому не стояв стійко, коли вийшов з автомобіля.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правильність даних щодо місця проживання ОСОБА_1 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджено власноручним підписом особи,яка притягається до адміністративної відповідальності.

Слід звернути увагу на те, що судом першої інстанції направлялись судові повістки за адресою АДРЕСА_3 , яка зазначена в протоколі, судові повістки які ОСОБА_1 були отримані (а.с.12, 13), та був присутнім 25.03.2022 року в судовому засіданні суду при ухваленні судом постанови суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані доводи апелянта не впливають на суть обвинувачення, яке полягає в тому, що водій ОСОБА_1 звинувачується в тому, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що свідчення свідків відсутні в матеріалах справи, підписи свідків є тільки в протоколі. Такі, твердження апелянта спростовуються долученими до матеріалів справи поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4)

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у лікаря-нарколога в медичному закладі, про що засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №126428.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4) не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Крупей С.Є. вказував, що в нього виникають сумніви в тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були свідки. Однак, в подальшому захисник стверджував, що мав можливість додзвонитися до вищевказаних свідків, які повністю підтвердили правдивість їх доводів. Однак, забезпечити участь вищевказаних свідків в судовому засіданні апеляційної інстанції виявилось неможливим у зв`язку з тим, що свідки проживають в іншій області, а тому він та ОСОБА_1 не наполягають на виклику вищевказаних свідків в судове засіданні.

У відповідності до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проведення огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с.2). В акті огляду зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В направленні на огляд водія ОСОБА_1 до «Коломийської ЦРЛ» зазначено, що 23.11.2021 року о 22.35 год. ОСОБА_1 маючи ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі. Зазначено, що ОСОБА_1 не доставлявся в медичний заклад у зв`язку із його відмовою (а.с.3).

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що 13.11.2021 року йому подзвонила сусідка матері та повідомила, що мати себе погано почуває, в неї закінчились ліки та їй потрібен сторонній догляд. Він вирішив поїхати до мати, але був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушення правило дорожнього руху, оскільки за несприятливих умов внаслідок сильного туману пересік сполошну полосу. Коли він виходив з машини, то пошатнувся, оскільки тривалий час їхав за кермом і був знесилений. Вказує, що це було розцінено поліцейськими як ознака перебування його у стані алкогольного сп`яніння, хоча він взагалі не вживає алкогольні напої з 1997 року. Він пояснив, це поліцейським та сказав, що дійсно відчуває себе дуже втомленим, наче він випив два літри пива. Стверджує, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а відразу запропонували огляд у медичному закладі. Працівники поліції зупиняли проїжджаючи транспортні засоби та знайшли двох свідків, які підписали письмові пояснення. Оскільки він був знесилений та поспішав до своєї хворої матері, то відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку чим поліцейські склали на нього протокол про притягнення до адміністративної відповідальності

Перевіряючи вищевказані доводи ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що вони носять голослівний, бездоказовий характер та не свідчать про невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника вбачається, що вони не заперечується наявність свідків, які були залучені для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП наявність двох свідків необхідна саме для того, щоб провести відповідний огляд водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, що додатково, окрім наявних в матеріалах справи доказів, підтверджує виконання працівниками поліції вимог щодо забезпечення проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В той же час, відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон передбачає два різних порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, а саме поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та лікарем у медичному закладі.

При цьому, закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі не погодився, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, перебуваючи у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або неосудності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом с ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв