Справа № 303/6119/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
14.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Логай І. І., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Згідно з постановою, 25 липня 2021 року, о 23 год 53 хв, ОСОБА_1 , у с. Зняцево, по вулиці Центральній, поруч з будинком №135, керував транспортним засобом марки «Dodge Ram Van», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в Мукачівський ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі -ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Логай І. І., вказує на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення без з`ясування фактичних обставин справи. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що за кермом автомобіля перебувала інша особа ОСОБА_2 , який був у салоні автомобіля, однак працівники поліції не взяли цю обставину до уваги. Адвокат Логай І. І. звертає увагу на те, що після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено неможливість відтворення відеозапису з місця події, до того ж свідки указаної події фактично не були опитані ні при складанні протоколу, ні у суді першої інстанції. Просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю достатніх та допустимих доказів вини ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Логая І. І., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 07.06.2022. Однак, ні ОСОБА_1 , ні його захисник до суду не з`явились, клопотань та заяв про відкладення судового засідання на інший день на подавали. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: 16.11.2021, 06.06.2022; а також те, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до апеляційного суду на розгляд справи, тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Логая І. І., суд апеляційної інстанції із врахуванням практики Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, констатує, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Логая І. І., не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписи ст. 251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №518236, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що 25 липня 2021 року, о 23 год 53 хв, у с. Зняцево, по вулиці Центральній, поруч з будинком №135, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Dodge Ram Van», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку в Мукачівський ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, натомість він був ознайомлений з тим, що справа відносно нього розглядатиметься в Мукачівському міськрайонному суді.
Висновком лікаря КНП «Мукачівська ЦРЛ» №305 від 25.07.2021, ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїм підписом у медичному висновку водій ОСОБА_1 підтвердив, що погодився з його змістом, не заперечив той факт, що результати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є достовірними (а. с. 2).
Зміст рапорту інспектора патрульної поліції Меленчука М. свідчить про те, що поліцейські отримали виклик про те, що невідомий водій, перебуваючи у нетверезому стані, сів у транспортний засіб та розпочав рух. Приїхавши на місце події, під час спілкування з водієм у останнього були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан сп`яніння водій пройшов на місці зупинки транспортного засобу, результат 2, 95 % проміле, з яким водій не погодився, тому освідування водій ОСОБА_1 пройшов у КНП «Мукачівській ЦРЛ», результат позитивний 3, 25 % проміле.
Відеозаписом з бодікамер поліцейських, який міститься на DVD-диску зафіксовано подію за участі ОСОБА_1 , у тому числі факт проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також позитивні результати. З відеоматеріалу убачається, що ОСОБА_1 , за результатами проведення освідування, жодних скарг, заперечень чи зауважень до порядку та процедури проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не має.
Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції на предмет належності, достовірності та достатності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Меланчук М. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря КНП «Мукачівська ЦРЛ» ОСОБА_3 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у закладі охорони здоров`я, а також підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у медичному висновку, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.
При оцінці доводів апелянта про те, що за кермом транспортного засобу перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 , який був у салоні автомобіля у якості пасажира, суд апеляційної інстанції такі розцінює критично з огляду на те, що докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про зворотне.
Письмові докази, а також відеоматеріал, який досліджений апеляційним судом на предмет належності та допустимості, безумовно свідчать про те, що сумнівів у тому, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не виникає.
Так, вищенаведені докази підтверджують те, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, про що свідчать результати освідування за показниками приладу «Драгер» - 2, 95 % проміле. Однак, не погоджуючись з цим, ОСОБА_1 виявив бажання пройти освідування у закладі охорони здоров`я, де також було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 3, 25 % проміле. З відеоматеріалу убачається, що зауважень або заперечень з приводу проведеного лікарем освідування ОСОБА_1 не висловлював.
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 дії поліцейських не оспорювались, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці також не оспорюється як і те, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , і саме йому, а не іншій особі належать підписи у процесуальних документах.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не може бути належним доказом у справі, оскільки під час ознайомлення з матеріалами справи було встановлено неможливість його відтворення, апеляційний суд до уваги не бере з огляду на таке.
Дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд констатує, що відеоматеріал надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та проаналізувати поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Крім того, на переконання апеляційного суду, відеоматеріал, на якому у хронологічній послідовності відтворена подія за участі ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак результат освідування, - отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі відповідно до встановлених норм закону.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 які, на думку апелянта, ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Логай І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Логай І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН