Справа № 307/4006/22
Провадження № 3/307/1586/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Гримут В.І., за участі захисника Панфілов П.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення вчинене

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, мешканцем АДРЕСА_1 , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 044502 від 06.10.2022, 06.10.2022, о 00.07 год., в с. Нижня Апша, вул. Возєднання, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестера «Драгер 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. Оскільки погано володіє українською мовою хотів дочекатися батька. Однак працівники поліції проігнорували його прохання і склали протокол.

Вважаю, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У рішенні у справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що до протоколу не додано жодного передбаченого ст. 266 КУпАП або інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…» доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису доданого до протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення убачається, що працівник поліції запропонував Марині пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спецзасобу «Драгер». Після відмови правопорушника поліцейський запропонував пройти огляд у медичному закладі і запитує: «будемо проїжджати» ( в лікарню), на що ОСОБА_1 відповів: «ні», і відразу після цього намагався щось додати та сказав фразу: «можемо…». Однак працівник поліції перебив його і почав роз`яснювати, що його відмова є порушенням ПДР і відносно нього буде складено протокол, а транспортний засіб буде поміщено на арешт майданчик. Крім того поліцейський запитує ОСОБА_3 чи буде він розписуватися у протоколі. Після відповіді ОСОБА_1 : «ні», повідомляє, що приступає до складання протоколу. На цьому відеозапис закінчено.

Враховуючи пояснення ОСОБА_3 дані під час розгляду справи, які узгоджуються з відеозаписом, з якого крім вищевказаного, вбачається і та обставина, що він слабо володіє українською мовою, поведінку поліцейського, який перебив його коли той намагався щось пояснити після пропозиції поїхати в лікарню, не запропонував дати письмові пояснення, не з`ясував, що саме мав намір пояснити правопорушник, задав питання про бажання підписувати протокол, який ще не був складений приходжу до висновку, що у винуватості ОСОБА_1 виникають сумніви.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 245, 247 п. 1, 251, 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В Л Я Ю:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Тячівського

районного суду В.І. Гримут