П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Шовкопляс О. П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого фірма «СЕТАРГО», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні,

за ч. 1ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №121379, 17.11.2021 о 15 год.50хв. за адресою: на 78 км. автодороги М-05 Київ-Одеса, ОСОБА_1 перебував в салоні автобуса «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 по маршруту Лосятин-Біла Церква, не маючи «Covid» сертифікату, що підтверджує вакцинацію від ГРВ- Covid 19 та ПЛР-тесту, що діє 72 години, чим порушив п.п.3 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами, за що передбачена відповідальнсть ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання на неодноразові виклики не з`являвся, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом SMS-повідомлень, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до вимог Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду. Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1статті 44-3КУпАПпередбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ч.1ст.44-3КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт (підпункт, пункт, частину та статтю), яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №121379 від 17.11.2021 ОСОБА_1 ставиться у провину порушення пп.3 п.3-5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, відповідно до якого «на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності». Однак, вказане положення цитованої постанови не відповідає факту порушення, вказаному у змісті протоколу.

Таким чином, інкримінуючи ОСОБА_1 порушення п.п. 3 п.3-5 Постанови поліцейським не враховано, те, що останній не здійснював приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами не встановлено поза розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 п.п.3 п.3-5 Постанови.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод(п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Суд не вправі вийти за межі тих обставин (редагувати об`єм висунотого обвинувачення), які не ставилися у провину ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а так само не може відшукувати докази на його користь.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, як кожен окремо так у їх сукупності, суддя прийшов до висновку, про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.3 п. 3-5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

На підставі ст.7КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.245, п. 1 ст.247, 256, 266, 283, 284КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1ст.44-3 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. П. Шовкопляс