Справа № 346/2889/21
Провадження № 33/4808/111/22
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

01 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 39-41).

24.01.2022 року особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вище судового рішення, з посиланням на те, що про дану постанову він дізнався лише 21.11.2021 року шляхом отримання конверту, відправленого судом першої інстанції простим поштовим зв`язком 18.11.2021 року. В клопотанні про поновлення строку апелянт вказує на те, що він неодноразово вже звертався до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку, проте в прийнятті апеляційних скарг було відмовлено з наданням право повторного звернення з підтвердженням поважності пропуску строку на апеляційне оскарження. Апелянт наголошує, що в період часу з 07.11.2021 року по 16.11.2021 року він не міг з`явитись до суду першої інстанції за станом здоров`я, що підтверджується медичними довідками. Звертає увагу на те, що в медичних довідках було допущено помилку в часі звернення його до лікарні, що змусило його звернутись до лікарні з проханням надати достовірну та правильну інформацію, що буде додатково підтверджено довідкою, яку він зобов`язується долучити до справи. Звертає увагу на те, що в суді першої інстанції 09.11.2021 року він не був, оскільки йому повідомили, що наступне судове засідання відбудеться 17.11.2021 року. Вказує на те, що на його усне звернення 17.11.2021 року до помічника судді, останній повідомив, що судове рішення вже було винесено 09.11.2021 року, яке буде направлено апелянту поштою, й в такий спосіб він його отримає. Зазначає, що судове рішення він отримав лише 21.11.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи, що викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до апеляційного суду з клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 09.11.2021 року, в задоволенні яких, постановами суду апеляційної інстанції від 02.12.2021 року (а.п. 91), від 23.12.2021 року (а.п. 73),від 04.01.2022 року (а.п. 92-93) було відмовлено з причин відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Апеляційним судом в попередніх постановах було наголошено на тому, що пропущений строк може бути поновлений виключно лише у разі його пропуску з поважних причин.

Ознайомившись зі змістом наявних у справі копій апеляційних скарг ОСОБА_1 та клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 09.11.2021 року, вбачається, що причинами пропуску строку апелянт зазначав наступне: 1) строк на апеляційне оскарження ним не було пропущено, оскільки про існування постанови він дізнався лише 21.11.2021 року, внаслідок отримання конверту суду першої інстанції, відправленого простим поштовим зв`язком 18.11.2021 року (апеляційна скарга з датою підписання апелянтом 24.11.2021 року а.п. 45-49); 2) він не був присутнім у судовому засіданні 09.11.2021 року, у зв`язку із тим, що суддею було повідомлено про перенесення судового розгляду на 17.11.2021 року, що свідчить про неналежне його сповіщення; додатково інформує, що на його усне звернення 17.11.2021 року, помічник судді повідомив, що судове рішення вже було винесено 09.11.2021 року, яке буде направлено апелянту поштою, й в такий спосіб він його отримає; стверджує, що судове рішення він отримав 21.11.2021 року (клопотання про поновлення строку з датою складання 10.12.2021 року а.п. 62); 3) він не зміг з`явитись до суду першої інстанції в період часу з 07.11.2021 року по 16.11.2021 року за станом здоров`я, що підтверджується довідками, які він долучає (клопотання про поновлення строку від 29.12.2021 року а.п. 84-85).

В повторно поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, з датою його складання 24.01.2022 року (а.п. 103-104), зміст причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09.11.2021 року викладено аналогічно як й в попередніх клопотаннях, але з наступним доповненням: «в період часу з 07.11.2021 року по 16.11.2021 року апелянт не міг з`явитись до суду першої інстанції за станом здоров`я, що підтверджується медичними довідками, в яких було допущено помилку в часі звернення його до лікарні, що змусило його звернутись до медичного закладу з проханням надати достовірну та правильну інформацію, яку він зобов`язується долучити до справи додатково».

Дослідивши надані суду матеріали в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю за необхідне наголосити на тому, що докази в процесульальному праві - це будь-які фактичні дані, отримані у процесуально передбаченому порядку, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для вирішення судової справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб фактичні дані отримали процесуальний статус доказів, то вони повинні відповідати певним умовам, зокрема бути належними, достатніми, допустими та достовірними.

Достовірність доказів це відповідність дійсності фактичних даних, які отримані з законних джерел, в результаті ретельної перевірки доказів та їх джерел в суді. Достовірність є відповідністю інформації, отримуваної із доказу, дійсності.

Оскільки в долученої апелянтом до матеріалів провадження довідки КНП «Космацька амбулаторія загальної практики сімейної медицини» Космацької сільської ради, виданої 28.12.2021 року за №167 (а.п. 86), вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 07.12.2021 року по 10.12.2021 року з діагнозом ГРЗ, що засвідчено підписом лікаря та печаткою, посилання апелянта на допущену в довідці помилку в часі звернення його до лікарні, не можливо визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження без підтвердження вказаної інформації у визначеному законом порядку.

Зобов`язання апелянта надати інформацію про усунення описки в довідки після її отримання з медичного закладу, не можливо визнати доказом такої описки.

Враховуючи те, що суд ґрунтує свої висновки виключно на належних, достатніх та достовірних доказах, зазначені апелянтом причини пропуску строку не можливо визнати поважними.

При цьому, вважаю за необхідне роз`яснити, що законодавчо врегульоване право особи на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, не позбавляє обов`язку осіб, добросовісної реалізації вказаного права, а також обов`язку діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб не зловживати ними.

Зіставивши зміст попередньо поданих апеляційних скаргах та клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження, вбачається, що апелянт спочатку посилався на причину пропуску строку як на несвоєчасне отримання судового рішення, а у подальшому, в клопотанні про поновлення строку від 29.12.2021 року (а.п. 84-85), апелянт, доповнюючи вказану причину пропуску строку, вказує на те, що в період часу з 07.11.2021 року по 16.11.2021 року не зміг явитись в судове засідання суду першої інстанції за станом здоров`я.

Проте, вказана вище обставини не була підтверджена належними доказами (довідкою лікаря з відповідними датами перебування на медичному лікуванні), й апелянтом не наведено, яким саме чином зазначені обставини вплинули на можливість своєчасного подання ним апеляційної скарги, за умови того, що йому достеменно було відомо про перебування справи в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Посилання апелянта на те, що в попередньому судовому засідання суддею було повідомлено про перенесення справи на 17.11.2021 року, а не на 09.11.2021 року, спростовується наявною у справі розпискою останнього, з якої чітко вбачається, що повістку про виклик до суду першої інстанції на 09.11.2021 року о 09-20 год. ОСОБА_1 одержав особисто, про що свідчить його підпис (а.п. 38).

Той факт, що ОСОБА_1 усно звернувся до помічника судді 17.11.2021 року, й помічник судді повідомив, що судове рішення вже було винесено 09.11.2021 року, яке буде направлено апелянту поштою, й в такий спосіб він його отримає, так само як й факт того, що судове рішення він отримав 21.11.2021 року, не є підставами для поновлення строку, оскільки судом першої інстанції було вжито всіх законних заходів в частині сповіщення останнього про час судового розгляду саме 09.11.2021 року, що було достеменно відомо апелянту згідно його розписки (а.п. 38), в той же час, правом бути присутнім під час розгляду справи, особа користується на власний розсуд, її неявка, за умови належного сповіщення, не перешкоджає суду розглядати справу у її відсутність, що прямо передбачено ст. 268 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Інших об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження постанови судді суду першої інстанції від 09.11.2021 року у визначений законом строк, а саме протягом 10 днів з дня винесення постанови (ст. 294 КУпАП), ОСОБА_1 не наведено, а тому у поновленні пропущеного строку належить відмовити.

Повторно наголошую, що закон пов`язує право особи на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з моменту її винесення, а не з моменту отримання її копії, тому долучення до апеляційної скарги копії поштового конверту, як на причину несвоєчасного отримання копії судового рішення, не є тим доказом, що в даному конкретному випадку можливо визнати як такий, що обґрунтовує поважність пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення.

Приймаючи до уваги, наявність постанов апеляційного суду від 02.12.2021 року (а.п. 91), від 23.12.2021 року (а.п. 73), від 04.01.2022 року (а.п. 92-93), якими вже вирішувалось питання про розгляд клопотань ОСОБА_1 про поновлення строку з аналогічних підстав, та за відсутності у повторному клопотанні обставин, які б могли служити підставами для висновку про те, що цей строк було пропущено з поважних причин, доходжу висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції від 09.11.2021 року, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

В попередніх постановах апеляційного суду апелянту було роз`яснено, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє його права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, при цьому, такі обставини не можуть слугувати меті особи щодо оскарження судового рішення без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, й без підтвердження причин пропуску строку належними, допустимим та достатніми доказами.

Водночас вважаю за необхідне наголосити на тому, що під час дослідження наданих матеріалів встановлено, що матеріали провадження містять клопотання ОСОБА_1 , яке було направлено на адресу суду апеляційної інстанції й зареєстроване 13.12.2021 року за №12104/21, про повернення йому оригіналу конверту, долученого ним до апеляційної скарги від 24.11.2021 року (а.п. 70).

Згідно супровідного листа апеляційного суду від 14.12.2021 року, вказане клопотання ОСОБА_1 було скеровано до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, оскільки справа 03.12.2021 року була повернута до суду першої інстанції (а.п. 69).

На теперішній час справа знов знаходиться в провадженні апеляційного суду, у зв`язку із чим вважаю за можливе, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, повернути апелянту оригінал поштового конверту, що знаходиться на а.п. 50, який було ним долучено до попередньо поданої апеляційної скарги від 24.11.2021 року (а.п. 49), й про що було заявлене відповідне клопотання останнім (а.п. 70).

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками, й оригінал поштового конверту на а.п. 50, повернути апелянту ОСОБА_1

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло