Провадження № 3/742/1016/22
Єдиний унікальний № 742/2371/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченко О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., захисника Фесика І.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2022 року о 06 год 26 хв по вул.Ярмаркова в м.Прилуки, водій ОСОБА_1 керував автообілем ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Drager, за результатами тесту якого у ОСОБА_1 виявлено 1,6% проміле алкоголю, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Дане порушення зафіксовано на бодікамеру.

20.09.2022 на адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката Фесика І.А. про визнання доказів зазначених у адміністративному протоколі - недопустимими. Посилаючись на те, що на відеодиску, який додано до адмінпротоколу міститься два файли відеозапису, тобто не було безперервності відео фіксації, що свідчить про порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, дана відео зйомка здійснювалась на телефон, що є також порушенням чинного законодавства. Не складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не зазначено свідків даної події, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, в зв`язку з чим просить закрити дану справу на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично заперечив щодо обставин, викладених у протоколі. А також зазначив, що того дня відвіз батька на роботу, де забрав знайомого з яким перебував у авто. Його зупинили працівники поліції, під час розмови запропонували продути прилад Драгер, оскільки на їх думку він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Продувши Драгер, прилад показав 1.6% проміле алкоголю в його крові. Не погоджуючись із даним результатом, він запропонував поліцейським проїхати до медичного закладу на відповідне освідування, проте вони сказали, що немає необхідності в цьому, оскільки приладом все зафіксовано.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 10.09.2022 перебував у автомобілі свого товариша ОСОБА_1 коли їх зупинили поліцейські. Водію було запропоновано продути прилад для встановлення стану алкогольного сп`яніння за результатами якого ОСОБА_1 не погодився і запропонував поліцейським проїхати до лікарні на відповідне медосвідування на що поліцейські йому відмовили. ОСОБА_1 було відсторонено від керування та автомобіль передано йому.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.2.9 А Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є зокрема керування транспортними засобами особами в стані наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №038328 від 10.09.2022 з якого вбачається, що він керував транспортним засобом ВАЗ 11183 у стані алкогольного сп`яніння та продув прилад Драгер, за результатами якого у крові ОСОБА_1 вбачається 1,6%.

Записом із відеодиску, згідно якого з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, хоча такий складається із двох окремих файлів вбачається, що останньому було запропоновано продути прилад Драгер, на що він погодився. Проте, що дана відеозйомка здійснюється з телефону, а не з бодікамери, як зазначено в письмових поясненнях адвоката Фесика І.А. у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, а навпаки вбачається така зйомка з бодікамери закріпленої на форменному одязі працівника поліції. Зйомка розпочинається з середини автомобіля в якому знаходиться поліцейський із увімкненою бодікамерою який здійснює рух за автомобілем ВАЗ. Поліцейський виходить із службового автомобіля і йде запис розмови з водієм, на якому ОСОБА_1 запропоновано продути відповідний прилад. Жодної його незгоди на продування та результати приладу Драгер і на поїздку до медичного закладу на відповідне медосвідування, на відео не зафіксовано. ОСОБА_1 чітко роз`яснено всі його права і обов`язки з якими він погодився та поставив свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень до такого.

До показів у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 суд відноситься критично, оскільки вони є товаришами з ОСОБА_1 і зацікавленими особами, які намагаються створити підстави про уникнення відповідальності останнього за адміністративне правопорушення і спрямовані на виправдання водія.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 29.06.2007 по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі .

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У відповідності до ст.317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

На підставі ст.321 КУпАП, водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа. Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №038328 вбачається, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Оцінюючи докази у справі, з урахуванням відеозапису перебігу подій, зафіксованих на бодікамету, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, його відношення до вчиненого, відсутність обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1КУпАПпередбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ч.1ст.130, 221, 283-285, 294, 321 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО