Справа 688/2900/22
№ 3/688/1232/22
Постанова

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , майора, заступника командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 16 січня 2002 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ),

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу серії А3730 №81 про військове адміністративне правопорушення, складеного Командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 15 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 14 жовтня 2022 року о 16 год. 40 хв. допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду (воєнного стану), а саме: під час виконання службових обов`язків, дізнавшись про травмування військовослужбовця призваного за мобілізацією ОСОБА_3 не надав вчасно письмову доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 про даний випадок. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що відповідно п.14 наказу Міністерства оборони України №604 від 29.11.2018 року, про всі випадки травмувань особового складу, які не є порушеннями військової дисципліни, кримінальними правопорушеннями та подіями і не обліковуються за військовими частинами, командири (начальники) військових частин повідомляють безпосередніх начальників та орган управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. При цьому строків подання доповіді про такі випадки, як і форми подання доповіді не визначено. 14.10.2022 року близько 16 год. 40 хв. солдат ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомив його, що він, перебуваючи дома, 13.10.2022 року отримав травму та протягом доби про це нікому не повідомив. Лише після госпіталізації до лікарняного закладу телефоном повідомив його про цей випадок. Після чого про вказане він по телефону доповів керівництву. Доповідь зробив усну відразу, як дізнався про даний випадок. Подати письмовий рапорт не міг, оскільки за розпорядженням т.в.о. командира ОСОБА_4 прямував на власносму автомобілі до м. Ізяслава здійснювати перевірку організації несення служби підлеглими через наявну інформацію про її порушення. По дорозі в телефонному режимі від працівників поліції довідався, що порушення військовослужбовцями вчинене в с. Жилинці, а не м. Ізяславі, а тому відразу попрямував туди. Доїхавши до магазину в с. Жилинці, його автомобіль зламався, в зв`язку з чим він пішов пішки до місця події, де встановив, що військовослужбовці, які вчиняли протиправні дії, не відносились до складу в/ч НОМЕР_1 . Лише поремонтувавши автомобіль та повернувшись до в/ч НОМЕР_1 о 22 год 10 хв. 14.10.2022 року зміг подати письмовий рапорт про пригоду із військовослужбовцем ОСОБА_3 . Оскільки належним чином виконує свої службові обов`язки, просив провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, надано обов`язки заступника командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення та пояснення ОСОБА_5 , з яких слідує, що рапорт ОСОБА_1 подано у в/ч НОМЕР_1 14.10.2022 року о 22 год. 10 хв.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, зокрема, що вчинені вони з прямим умислом або через недбале чи несумлінне ставлення до службових обов`язків.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 приходжу до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Конституції України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, прийшла до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена у встановленому законом порядку, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 172-15, 245, 247, 256, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.В. Козачук