ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1111/22 Справа № 182/1374/21 Суддя у 1-й інстанції - Борисова Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Дніпро

10 жовтня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, у присутності захисниці Пащенко В.І., яка діє у інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Пащенко В.І., поданою на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.04.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України,мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.443 КпАП України,

встановила:

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.04.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.443 КпАП України, із призначенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн та стягнутий судовий збір 454 грн.

Відповідно до змісту постанови 26 лютого 2021 року, о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 як власник кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_2, всупереч вимогам, встановленим під час карантину на території м.Нікополь, не припинив роботу закладу, у якому проходило дозвілля, чим порушив вимоги п.11 п.2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року із змінами.

На зазначену постанову суду захисниця Пащенко В.І. подала апеляційну скаргу із проханням про скасування зазначеного вище судового рішення із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України та поновлення їй строку апеляційного оскарження як пропущеного із поважних підстав.

Зазначає, зокрема, що ОСОБА_1 не приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції і взагалі туди не викликався; про існування постанови суду від 13.04.2021 року дізнався, отримавши виклик державного виконавця 09.08.2022 року по месенджеру «Вайбер» із вимогою надати пояснення щодо невиконання вимог виконавчого документу

а, також, повідомити про заходи щодо виконання ухваленого судового рішення.

Текстів цих документів, як і постанови суду, ОСОБА_1 , ніколи не отримував. Після пошуку на офіційному веб-сайті «Судова влада України» 17.08.2022 року була знайдена оскаржувана постанова суду і на неї подана апеляційна скарга.

Захисниця вважає, що суд першої інстанції недотримався при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 443 КпАП України, вимог ст.251, 252 КпАП України, які регламентують порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки суд не встановив, чи дійсно ОСОБА_1 є у даному випадку суб`єктом відповідальності за порушення правил карантину, перелік яких наведено у п.11 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236.

Так, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, зазначеному у цьому нормативному документі, він також не є фізичною особою-підприємцем, йому не належить приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а перебуває у користуванні іншого ФОП ОСОБА_2 , у якого і працював ОСОБА_1 . Робота закладу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з організацією дозвілля не входить до компетенції ОСОБА_1 а його пояснення, які суд визнав доказом провини останнього, були складені під диктовку працівників поліції, оскільки ОСОБА_1 працював у закладі без офіційного оформлення трудових правовідносин.

У судовому засідання апеляційної інстанції захисниця Пащенко В.І. підтримала доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі та просила скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухавши захисницю, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах та доданими у судовому засіданні апеляційного суду доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до приписів ст.294 КпАП України постанова судді у справах про адміністративні правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.32 або 321 КпАП України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором у встановлених законом випадках.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається із матеріалів провадження, 03 березня 2021 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали щодо адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.443 КпАП України.

13.04.2021 року судом першої інстанції була ухвалена оскаржувана постанова від 13.04.2021 року. Даних щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, немає, що є порушенням судом вимог ст.268,2772 КпАП України.

Копію судового рішення також ОСОБА_1 спрямована не була про що свідчить повернуте до суду поштове повідомлення та конверт.

До апеляційної скарги додані документальні підтвердження того, що ОСОБА_1 дізнався про існування щодо нього судового рішення як виконавчого документу 09 серпня 2022 року і захисниця Пащенко В.І. звернулась у межах своїх повноважень за договором із ОСОБА_1 із апеляційною скаргою 18.08.2022 року, тобто, у межах передбаченого ст.294 КпАП України строку.

Тому, підстав для поновлення строку апеляційного оскарження наразі немає.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається із досліджених апеляційним судом матеріалів, суд вимог закону не додержався, що вплинуло на законнсть та обгрунтованість ухваленої за результатами розгляду постанови.

Так,ст.44-3 КУпАП, на порушення вимог якої ОСОБА_1 посилається уповноважена особа у протоколі про адміністративне правопорушення, за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Ч.1 ст.443 КпАП України визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою відповідне адміністративне стягнення.

Відповідно до пп.11 п.2 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів із метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме, забороняється проведення дискотек, робота нічних клубів, діяльність закладів громадського харчування з організацією дозвілля тощо.

Суб`єктом відповідальності за порушення правил карантину, перелік яких наведений у пп.11 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 є суб`єкт господарювання, який здійснює зазначену діяльність безпосередньо або через уповноважену ним особу.

Як убачається із доданих до апеляційної скарги документів, ОСОБА_1 не є таким суб`єктом господарювання і власником приміщення.

Відповідно до ліцензії ГУ ДФС у Дніпропетровській області ДФС України господарську діяльність на підставі виданої та сплаченої ліцензії у АДРЕСА_2 ( бар) здійснює ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане

правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Оскільки особа, уповноважена складати протокол, належним чином не встановила особу суб`єкта вчиненого правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу, то складений щодо працівника закладу ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.443 КпАП не може бути визнаним належним та допустимим доказом наявності в його діях складу цього адміністративного правопорушення

Суд таких обставин не перевірив, що вплинуло на об`єктивність та законність прийнятого за результатами розгляду протоколу рішення.

На підставі викладеного, вважаю, що апеляційні доводи захисниці Пащенко В.І. є слушними та обгрунтованими, а постанова суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню із закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст.247,294 КпАП України, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу захисниці Пащенко В.І. задовольнити.

ПостановуНікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.04.2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КпАП України, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України: у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун