ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дягілєва Олександра Васильовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02 листопада 2020 року о 01 год. 15 хв. керував автомобілем «Ауді 80» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Бучми, 16 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Дягілєв О.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак зазначає що він не керував автомобілем, а за кермом була його цивільна дружина ОСОБА_2 .

Разом з тим матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем та ця обставина не підтверджена у судовому засіданні.

Прохав постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року.

Клопотання обгрунтовував тим, що під час проголошення постанови присутнім не був, а копія постанови отримана 18 січня 2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу розглянуто за відсутності апелянта, копія оскаржуваної постанови отримана 18 січня 2021 року, після чого 28 січня 2021 року була подана апеляційна скарга та враховуючи те, що Харківським апеляційним судом слухалась справа по суті, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи у судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: письмовими поясненнями свідків, протоколом та відеозаписом.

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеності долученими до протоколу доказами його вини у вчиненні даного правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №284107 від 02 листопада 2020 року вбачається, що 02 листопада 2020 року о 01 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді 80» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Бучми, 16 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.

Однак ні з матеріалів справи, а ні з відеозапису долученого до матеріалів справи не можливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

За таких обставин працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в оскаржуваній постанові та в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, а відповідно і про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим під час апеляційного перегляду адвокатом Дягілєвим О.В. на адресу суду надіслано клопотання про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання вказував, що з підстав розгляду Харківським районним судом справи № 643/18103/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, співвідповідач Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, Харківським апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП було перенесено до вирішення Харківським районним судом Харківської області справи по суті.

07 грудня 2021 року Харківським районним судом Харківської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Постанову інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Нестеренка Валерія Сергійовича серії НК №019076 від 02 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Вважає, що у зв`язку з викладеним притягнення його до відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП безпідставно, в зв`язку з чим рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Апеляційним судом встановлено, що рішення Харківського районного суду від 07 грудня 2021 року у справі №643/18103/20 згідно ЄДРСР набрало законної сили 18 грудня 2021 року.

Виходячи з вищезазначеного, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату Дягілєву Олександру Васильовичу, діючому в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Дягілєва Олександра Васильовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль