Провадження № 3/127/7205/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 18.09.2022 о 10.21 год. по вул. Гонти, 17-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Audi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він був вдома з сім`єю. Точний час він не пам`ятає, він вийшов на вулицю до автомобіля, щоб забрати з нього документи для роботи. Коли він був у салоні автомобіля, до нього підійшли працівники поліції, які почали вимагати пред`явити документи, звинувачуючи його в тому, що він керував автомобілем. Він намагався пояснити, що автомобілем не керував.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що чоловік був вдома, а потім пішов у двір до автомобіля, щоб забрати документи. Вона з вікна побачила, що до автомобіля підійшли працівники поліції, тому вийшла на вулицю до чоловіка. Автомобіль стояв на паркувальному місці в нерухомому стані з вимкнутим двигуном.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , думку захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт інспектора взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Гудинця Д. (далі Рапорт) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

З Рапорту, зміст якого кореспондується з відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, випливає, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд зазначив вище, у Рапорті та протоколі про адміністративне правопорушення викладені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Заперечуючи зазначені обставини, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилався на те, що на Записі відсутні відомості, які б свідчили, що ОСОБА_1 зазначені ознаки були названі як підстава для проведення його огляду на стан сп`яніння. Також захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилався на те, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 від його підписання відмовився, при цьому посилання на свідків, які б засвідчили цю обставину, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Оцінюючи зазначені доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 254 КпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з частиною третьою статті 254 КпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

При цьому частиною першою статті 256 КпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зі змісту частини другої статті 256 КпАП випливає, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Разом з тим, частиною третьою статті 256 КпАП визначено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Наведені приписи КпАП не містять вимоги про обов`язкову присутність свідків при відмітці у протоколі про адміністративне правопорушення факту відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підписати протокол. Натомість застереження про те, що протокол має бути підписаний свідками, міститься у частині другій статті 256 КпАП. Разом з тим, у частині другій статті 256 КпАП зроблене застереження, що свідки та потерпілі підписують протокол у разі їх наявності. Тому зазначені твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд оцінює критично. Разом з тим, суд вважає слушними зауваження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо того, що ОСОБА_1 не були названі виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні Записом.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні посилався на те, що працівники поліції не дотримали вимог, визначених статтею 266 КпАП.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною другою статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому частиною третьою статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що оглянутим в судовому засіданні Записом підтверджені доводи захисника в частині того, що ОСОБА_1 не були названі виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також не був запропонований огляд за допомогою спеціальних технічних засобів. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 згідно з оглянутим в судовому засіданні записом відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що він автомобілем не керував. Оцінюючи зазначені доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували факт керування ОСОБА_1 автомобілем на час приїзду працівників поліції. Зазначені твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідка узгоджуються з оглянутим в судовому засіданні Записом. Зокрема, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що на час початку спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 автомобіль перебував у нерухомому стані. Саме у зв`язку із запереченням факту здійснення керування транспортним засобом, як слідує із Запису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував факт здійснення керування транспортним засобом. Зазначені твердження ОСОБА_1 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 , а також з оглянутими в судовому засіданні Записами.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: