Справа № 156/317/22
Провадження № 3/156/185/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., за участі секретаря судового засідання Киці Л.Ф., представників ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 6-го прикордонного загону Західного РУ Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , захисника адвоката Назарук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Іваничі Волинської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, обіймає посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військове звання солдат, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території військового містечка ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах Поромівської територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області 02.04.2022 близько 23 год. 30 хв. начальником ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 спільно з офіцерами відділу внутрішньої безпеки А. Гаврилюком, Д. Пастернаком здійснювався обхід території та приміщень; під час обходу було запропоновано солдату ОСОБА_3 пройти медичне освідування в Нововолинській ЦРЛ щодо можливого стану алкогольного сп`яніння; за результатами такого освідування згідно з консультаційним висновком спеціаліста отримані дані щодо вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_3 на рівні 0,31 проміле, що свідчить про алкогольне сп`яніння.

В діянні ОСОБА_3 службові особи ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вбачають порушення вимог ст. 11,13,49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України (військовослужбовець перебував на території військового містечка в стані алкогольного сп`яніння в особливий період), таке діяння кваліфіковане за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В судовому засіданні представники ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказали на існування підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, наголошували на наявному в матеріалах справи медичному висновку, зі змісту якого вбачається зафіксована 03.04.2022 наявність в організмі ОСОБА_3 алкоголю на рівні 0,31 проміле, що свідчить про перебування військовослужбовця на території військового містечка у стані алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнав, додатково пояснив, що він страждає на цукровий діабет ІІ ступеню, підвищений артеріальний тиск, захворювання нирок, вживав за рекомендацією лікаря препарати («Корвалол», «Уролесан», « ОСОБА_5 », «Настойка глоду»), котрі могли вказувати на наявність певного показника алкоголю в його організмі, на час обходу території та приміщень військового містечка офіцерами ДПС України він зовсім не вживав алкогольних напоїв. ОСОБА_3 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Назарук Ю.В. зазначила, що, на її думку, службовими особами ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не була доведена наявність вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, жодних свідків того, що ОСОБА_3 вживав спиртні напої на території військового містечка, у справі не встановлено, фіксація певного невеликого показника алкоголю в організмі ОСОБА_3 пояснюється вживанням ним вночі перед перевіркою медичних препаратів, до складу яких входить спирт. Захисник клопотала перед судом про закриття провадження у справі.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , доводи інших учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за появу військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

Зокрема, "обвинувачення" відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як "офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин", визначення, яке також відповідає критерію, що "ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась" (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

Також у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливих наслідків для стану підозрюваного".

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Враховуючи, що національним законодавством України поява військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду розглядається як делікт (ч.3 ст. 172-20 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винної особи значної суми штрафу або ж навіть короткострокове позбавлення волі (арешт військовослужбовця на гауптвахті), суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами прикордонної служби щодо ОСОБА_3 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 332715 від 03.04.2022, складеного відносно ОСОБА_3 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи прикордонної служби повинні довести факт перебування військовослужбовця ОСОБА_3 в особливий період на території військового об`єкта в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як докази вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, службовими особами органу поліції були надані до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 332715 від 03.04.2022;

- копії окремих сторінок дубліката військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я солдата ОСОБА_3 ; копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , довідки податкового органу про присвоєння ОСОБА_3 реєстраційного номеру облікової картки платника податків;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 03.04.2022, котрий зазначив, що не вживав алкогольних напоїв, страждає на цукровий діабет ІІ ступеню, підвищений артеріальний тиск, захворювання нирок, вживав за рекомендацією лікаря препарати, котрі могли вказувати на наявність певного показника алкоголю в його організмі;

- письмові пояснення начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 (дата складання пояснень не зазначена повністю), котрий повідомив, що ОСОБА_3 перебуває в його безпосередньому підпорядкуванні, є службовцем ДПС України, з солдатом ОСОБА_3 у нього відбулась бесіда, останній повідомив, що він спільно з іншими військовослужбовцями 02.04.2022 приховано приніс на територію військового містечка алкогольні напої і приховано вжив їх;

- витяг з книги прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підтвердження перебування солдата ОСОБА_3 в особовому складі певного підрозділу ДПС України;

- службова характеристика на солдата ОСОБА_3 , згідно з якою останній характеризується задовільно, до виконання покладених на нього службових обов`язків ставиться сумлінно (дата складання цього документа не зазначена);

- консультаційний висновок спеціаліста КНП «Нововолинська центральна районна лікарня» ОСОБА_6 , котра 03.04.2022 проводила лабораторне дослідження за допомогою приладу «Алкотест 5510», виявила показник вмісту алкоголю 0,31 проміле у ОСОБА_3 ;

- копія супровідного листа від 04.04.2022 № 6/188-22-вих начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Володимир-Волинського міського суду Волинської області;

- копія постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11.05.2022 у справі № 154/965/22 про повернення матеріалів справи до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для усунення недоліків та направлення до іншого суду за належною територіальною підсудністю справи;

- копія супровідного листа від 17.05.2022 № 6/272-22-вих начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області.

Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 службовими особами ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до суду не надано.

Водночас ОСОБА_3 надав до суду: первинну медичну картку (форма № 100) невідкладної медичної допомоги, згідно з якою 24.02.2016 солдат військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 звертався до лікарською допомогою з приводу цукрового діабету; довідку Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, згідно з якою він з 05.03.2016 по 16.03.2016 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у згаданому медичному закладі (з приводу цукрового діабету); виписний епікриз і/х № 1235/103 з терапевтичного відділення Клініки терапії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України на ім`я пацієнта ОСОБА_3 ..

Крім того, стороною захисту надані до суду копії рецептів від 01.04.2018 № 1503, від 24.11.2020 № 1008, складених лікарем КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» ОСОБА_7 , щодо призначення ОСОБА_3 медичних препаратів у зв`язку з наявними хронічними захворюваннями; отримані в режимі вільного доступу інструкції про застосування препарату «Глоду настойка» (виробник ТОВ «Донецька фармацевтична фабрика») та препарату «Уролесан» (виробник ПАТ «Галичфарм»).

На запит суду службовими особами ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надана інформація, згідно з якою 18.03.2022 солдат ОСОБА_3 звертався до фельдшера - головного сержанта ОСОБА_8 з приводу погіршення стану здоров`я (підвищення артеріального тиску), після отримання медичної допомоги стан здоров`я військовослужбовця покращився, за медичною допомогою повторно він не звертався; за час проходження служби у ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 (зокрема, 02.04.2022). до військового містечка не здійснювався виклик «швидкої медичної допомоги» на прохання ОСОБА_3 (що підтверджено копіями сторінок «Журналу реєстрації хворих та обліку процедур»).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

Крім того, варто зауважити, що згаданий протокол було складено 03.04.2022 без участі ОСОБА_3 , з протоколом ОСОБА_3 був ознайомлений лише 04.04.2022, про що свідчить його власний підпис із зазначенням саме такої дати; ОСОБА_3 одразу ж заявив службовим особам ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про свою незгоду з протоколом. Під час судового розгляду ОСОБА_3 повідомив, що при складанні протоколу та подальшому ознайомленні його зі змістом документа йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, він був позбавлений можливості користуватись правовою допомогою захисника на той час. Дійсно, у протоколі, котрий надійшов на розгляд до суду, відсутній підпис ОСОБА_3 про роз`яснення йому відповідних прав, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, п.5 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затв. наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 14.12.2021 за № 1622/37244. Відтак, при складанні щодо ОСОБА_3 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення були допущені порушення права особи на захист від «пред`явленого обвинувачення».

Пояснення начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 за своєю сутністю є твердженнями «сторони обвинувачення», оскільки саме ОСОБА_1 склав протокол у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 на території військового містечка або перебування військовослужбовця саме в стані алкогольного сп`яніння повинен бути підтверджений іншими доказами «поза розумним сумнівом».

Консультаційний висновок спеціаліста ОСОБА_6 від 03.04.2022 містить результати лабораторного дослідження за допомогою приладу «Алкотест 5510» та фіксує показник 0,31 проміле алкоголю у ОСОБА_3 ; натомість спеціаліст у своєму висновку не зазначила, якому ступеню алкогольного сп`яніння відповідає такий показник, чи може бути такий показник зафіксований в результаті вживання ОСОБА_3 певних медичних препаратів.

Убачається, що для з`ясування питання про те, якому ступеню алкогольного сп`яніння відповідає показник, зафіксований у ОСОБА_3 , чи може бути такий показник виявлений внаслідок вживання ОСОБА_3 певних медичних препаратів, потрібні спеціальні знання, такі питання можуть бути вирішені шляхом призначення судово-медичної або судово-хімічної експертизи.

При цьому, хоча норми ст. 273 КУпАП і дозволяють призначити експерта для участі у провадженні про адміністративне правопорушення, службовими особами прикордонної служби не було призначено експертизи під час з`ясування фактичних обставин події, яка ставиться в вину ОСОБА_3 ..

Учасниками судового провадження до закінчення судового розгляду також не було заявлено клопотань про допит в судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_6 , про призначення у справі експертизи.

Твердження ОСОБА_3 щодо можливості фіксування у нього певного показника алкоголю внаслідок вживання ним лікарських препаратів стороною обвинувачення під час судового розгляду справи спростовані не були. Також не доведено, що ОСОБА_3 уживав спиртні напої 02.04.2022 чи 03.04.2022 на території військового містечка, принаймні свідки цього не встановлені, клопотання щодо допиту певних осіб як свідків під час судового розгляду справи «сторона обвинувачення» не заявляла.

Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював виклику для допиту в судовому засіданні можливих свідків події, спеціаліста ОСОБА_6 чи призначення експертизи з власної ініціативи.

Інші додані співробітниками прикордонної служби до протоколу письмові матеріали підтверджують не вину ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, а лише належність ОСОБА_3 до особового складу прикордонної служби, перебування саме цього військовослужбовця на території військового містечка, фіксування певної події в облікових документах.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Загальновідомим є факт, що вживання окремих медичних препаратів може мати результатом фіксування в організмі людини певного рівня алкоголю. ОСОБА_3 підтверджена наявність у нього на час здійснення перевірки певних хронічних захворювань, вживання медичних препаратів за рекомендацією лікаря. Окремі медичні препарати, котрі вживав ОСОБА_3 за рекомендацією лікаря (зокрема, «Глоду настойка»), містять у своєму складі спирт етиловий, не потребують рецепту лікаря для їх придбання, відповідні медичні інструкції цих препаратів містять застереження утриматись від вживання лікарських засобів для осіб, які керують транспортними засобами чи виконують роботу зі складними механізмами. Твердження особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, не були спростовані стороною обвинувачення за допомогою висновків спеціаліста чи експертних досліджень.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами прикордонної служби не доведено наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 9, 247, 280, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня складання постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А. Є. Бєлоусов