ПОСТАНОВА

Іменем України

11.11.2022 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324915 ОСОБА_1 07.10.2022 о 19.12 в с. Іванівці Барської ТГ Жмеринського району по вул.. Шевченка керував транспортним засобом «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». Результат огляду 2,20 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Балинськийм Б.В. заперечили проти висунутого обвинувачення, подали клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 пояснив, що керував автомобілем у тверезому стані. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України та проведений з порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ його вини. Крім того, під час огляду на стан сп`яніння водієві надали не стерильний мундштук. На відеозаписі чітко видно, що мундштук, який працівник поліції дістає із бардачка службового автомобіля, не знаходиться у стерильній упаковці. Із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці він не погодився та просив провести огляд в закладі озоні здоров`я. Такий огляд працівники поліції не провели. Погрожували йому забрати автомобіль. Із відеозапису працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №324915 встановлено, що ОСОБА_1 07.10.2022 о 19.12 в с. Іванівці Барської ТГ Жмеринського району по вул.. Шевченка керував транспортним засобом «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, у вину ОСОБА_1 поставлено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідно до п. 6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Встановлено, що під час огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 водієві надали не стерильний мундштук, який працівник поліції дістав із бардачка службового автомобіля, та який не знаходиться у стерильній упаковці. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Після цього ОСОБА_1 не погодився із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та висловив бажання пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Працівники поліції погодились та повезли його до лікувального закладу у м. Бар Вінницької області.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та Інструкції, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не провели. Жодного доказу перебування ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я поліцейським не надано.

Згідно вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч. 4,5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В основу обвинувачення ОСОБА_1 поставлено саме факт керування в стані алкогольного сп`яніння, з результатами якого водій не погодився, а не відмову від його проходження в закладі охорони здоров`я.

В разі незгоди водія з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, такий результат не може буди покладений в основу обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУПАП України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18, роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події.

18 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 216/5226/16-а роз`яснив, що відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Однак, наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, було перервано декілька разів з великим проміжком часу, а отже даний відеозапис не може бути визнано належним та допустимим доказом у справі.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи.

Оскільки винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, поза розумним сумнівом не доведена, а тому справу необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області.

Суддя: