Справа № 308/7018/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю захисника особи адвоката Жук Л.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.05.2022 року о 14.00 год. в м. Ужгород, вул. І.Франка, 6, керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду відмовився о 14.20 год., чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

01 серпня 2022 року до суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Жук Л.Б. Долгош О.Г. поступили письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких зазначено, що 23.05.2022 ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, наряд поліції його не зупиняв його у нетверезому стані, а прибув з приводу бійки. Протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП було складено лише зі свідчень однієї особи ОСОБА_2 , який теж перебував в нетверезому стані. Просить звернути увагу на пояснення, наданні ОСОБА_2 , які із самого початку мали розбіжності та мали б визвати сумніви щодо надання правдивості свідчень, ще із приводу того, що поліція була викликана на бійку, а останній наніс тілесні ушкодження іншій особі, щодо якої давав пояснення. Вказано, що ОСОБА_1 з самого початку не було роз`яснено його права, а також право відповідно ст.268 КУпАП, стосовно отримання юридичної допомоги, позбавило останнього належним чином захистити свої права та довести свою невинуватість.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні відеоматеріали керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Із довідки та протоколу, долучених до матеріалів справи вбачається, що наряд поліції приїхав на бійку, а протокол було складено зі слів ОСОБА_2 , який перебував у нетверезому стані. Цей факт на відео підтверджується самими поліцейськими у розмові. Підставою для складання процесуальних документів стало свідчення однієї особи, яка нанесла тілесні ушкодження особі, відносно якої складалися процесуальні документи. Особа, яка давала свідчення перебувала в нетверезому стані, що підтверджується у розмові на відео з портативних відеореєстраторів поліцейських. Згідно законодавства особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності, лише у випадках передбачених законом. Вказує, що особа повинна нести відповідальність за те, що вона скоїла, але якщо особа не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то вона не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У даній справі ОСОБА_1 повідомляє, що взагалі не розуміє чому так сп`янів, чи той стан запаморочення явився наслідком нанесених йому ударів у голову ОСОБА_2 , який потім надав недостовірні свідчення стосовно подій 23.05.2022 року, щоб уникнути відповідальності стосовно бійки. Виходить що ОСОБА_1 повинен доказувати свою невинуватість лише з приводу того, що інша особа дала неправдиві свідчення стосовно нього. ОСОБА_1 стверджує, що 23.05.2022 року взагалі не керував транспортним засобом, що виключає склад частини 1 статті 130 КУпАП. Крім того, в силу принципу презумпції невинуватості, усі сумніви відносно подій та винуватості особи, яка притягається до відповідальності тлумачаться на його користь. ОСОБА_1 не заперечує факт вживання алкогольних напоїв 23.05.2022 року, але він повністю Заперечує факт керування транспортним засобом 23.05.2022 року, заперечує не одноразово, навіть перебуваючи у стані запаморочення. Також цю думку висловлює один із поліцейських на відео, що водій у такому стані не міг керувати транспортним засобом. Що стосується ОСОБА_2 , на підставі пояснень якого було складено процесуальні документи, то він визнав неправдивість своїх свідчень та 02.06.2022 року надав правдиві свідчення, про те що відбувалося 23.05.2022 року, шляхом відповідної заяви, підпис на якій засвідчено нотаріально. Зазначає, що ОСОБА_1 , після відмови останнім від проходження огляду на стан сп`яніння, в порушення порядку не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Враховуючи наведене вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, захисник повідомив, що ОСОБА_1 проходить військову службу та не може бути присутній при розгляді даної справи та просила проводити розгляд за його відсутності.

З огляду на наведене та враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розгляд справи проводити без участі ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Жук Л.Б. у судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у вказаний у протоколі час та місце він не керував транспортним засобом. Крім того, звернула увагу на те, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння був проведений із порушенням встановленого законодавством порядку, а саме було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», проте при відмові від такого особі не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі. Захисник відмовилась від допиту свідків та просила при вирішенні справи врахувати нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 .

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП особами, уповноваженими на складання протоколів, долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264255 від 23.05.2022 року; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5410310 від 23.05.2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено штраф за ч.1 ст.126 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.05.2022, в яких зазначено, що 23.05.2022 близько 14.00 год. перебував в м. Ужгород по вул. Митна, 56 (магазин «Зіна»), побачив як транспортний засіб НОМЕР_1 рухався у напрямку «Падіюн», за рулем був гр. ОСОБА_1 ( як з`ясувалось в подальшому), пізніше останній припаркував свій т.з. біля «Падіюн» та вийшов з т/з . Він помітив, що в громадянина наявні ознаки алкогольного сп`яніння, намагався його зупинити, пізніше приїхали працівники поліції; рапорт інспектора, в якому, зокрема, зазначено, що в отримали виклик про бійку у м. Ужгород, вул. І.Франка, 6 та прибувши за адресою з`ясували, що гр. ОСОБА_3 став свідком того, як водій т.з. «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого між останніми виник конфлікт, гр. ОСОБА_3 надав пояснення про те, що бачив як гр. ОСОБА_1 керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, щодо ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, та інформацію АРМОР про отримання повідомлення зі служби 102 про те, що 23.05.2022 о 14.19 за адресою м. Ужгород, набережна Студентська, про те, що біля «Падіюн» стоїть Шкода білого кольору та біля неї бійка.

При цьому, у письмових запереченнях та в суді захисник заперечувала факт керування ОСОБА_1 23.05.2022 транспортним засобом, вказувала що протокол було складено зі свідчень однієї особи ОСОБА_2 і не було зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, до матеріалів справи стороною захисту було долучено копію заяви ОСОБА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за №1438. У вказаній заяві ОСОБА_2 стверджує, той факт, що 23.05.2022 надав неправдиві свідчення стосовно ОСОБА_1 . У нотаріально посвідченій заяві адресованій до Ужгородського міськрайонного суду стверджує, що ОСОБА_1 23.05.2022 року не керував транспортним засобом взагалі. Від попередніх недостовірних свідчень наданих 23.05.2022 стосовно ОСОБА_1 відмовляється.

Крім того, відеозапис наданий працівниками патрульної поліції до матеріалів справи та досліджений в судовому засіданні не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Із такого слідує, що працівники патрульної поліції отримали повідомлення про бійку, приїхавши на місце та вийшовши зі свого транспортного засобу підійшли до двох осіб чоловічої статі, один з яких лежав та яким як з`ясувалось в подальшому виявився ОСОБА_1 , іншою особою був ОСОБА_2 , який працівникам поліції заявляв, що бачив, як Залізняк керував транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом та заявляв, що не має біля себе ні документів на транспортний засіб та посвідчення водія. З відео також вбачається, що транспортний засіб марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 стояв припаркований на узбіччі.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_2 від 23.05.2022 року про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то від таких він відмовився в нотаріально посвідченій заяві, нотаріальна копія якої долучена стороною захисту до матеріалів справи. Враховуючи наведене письмові пояснення ОСОБА_2 не беруться суддею до уваги.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 23.05.2022, матеріали справи не містять.

Таким чином, як встановлено судом, переконливих доказів того, що ОСОБА_1 23.05.2022 року о 14.00 год. в м. Ужгород, вул. І.Франка, 6, керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

За таких підстав приходжу до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 23.05.2022 о 14.00 год. керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи зазначене, слід зауважити, що висловлюючи на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні саме під час керування транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що працівниками поліції не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення особами, уповноваженими на складення протоколу надано не було.

Відтак, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило