БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2056/22
Провадження № 3/497/1198/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 19.10.2022 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Болград Одеської області, слів тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2022 року старшим державним виконавцем Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградського районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було складено протокол про адміністративне правопорушення згідно якого ОСОБА_1 не сплачує аліменти згідно рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 06.09.2011року (справа №2-427/11) для утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його заборгованість становить 215732,13 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ст.278 КУпАП, орган (посадова особа), при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, оскільки, згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом, під час виконання у даній справі вимог ст.278 КУпАП та вчинення дій з підготовки справи до розгляду, було з`ясовано, що матеріали справи не містять достатньо належних і допустимих доказів щодо вчинення особою адміністративного правопорушення, а саме, що протокол складений без врахування вимог гл.19 КУпАП, що унеможливлює ухвалення судом об`єктивного, справедливого, обґрунтованого та законного рішення на підставі належних, допустимих та достатніх доказів.

Так, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складання адміністративного протоколу це процесуальна дія, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу приписів статей 251,252 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Правильність складання протоколу перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення (п.2ч.1 ст.278 КУпАП). Сам по собі адміністративний протокол не є рішенням про притягнення посадової особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, в разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Варто зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не підлягає оскарженню у порядку адміністративного оскарження чи у порядку адміністративного судочинства, оскільки за своєю природою та змістом не являється рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.

Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення тощо, належить розглядати у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. Тобто, питання розгляду та надання оцінки усім доказам, у тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також слід зауважити що правовою підставою повернення протоколів для належного оформлення є закріплений у пунктах 2, 4 ст. 278 КУпАП обов`язок органу (посадової особи) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали. Таким чином, направити протокол для належного оформлення суддя може лише до початку розгляду справи по суті. Якщо ж під час судового розгляду адміністративної справи буде встановлено, що протокол не відповідає вимогам закону (складений неуповноваженою посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП) чи відсутні матеріали, необхідні для правильного вирішення справи (не з`ясовано службове становище правопорушника, розмір отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом тощо), суддя зобов`язаний своєю постановою закрити справу в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

До того ж, з наданих суду матеріалів не вбачається, що особі взагалі відомо про складання стосовно нього протокола про адміністративне правопорушення, оскільки протокол не містить пояснень та підпису ОСОБА_1 , або ж акту про його відмову від підпису протокола у присутності свідків чи пойнятих з доказами направлення копії протоколу на адресу правопорушника.

Крім того, з наданих суду матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі відомо про те, що з нього стягуються аліменти і він має статус боржника у виконавчому провадженні, оскільки до протоколу додано копію «виклику» державним виконавцем Недєвою Н.А. особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення несплаті аліментів ОСОБА_1 , однак не додано відомостей, що матеріали виконавчого провадження містять докази отримання особи цього виклику, або сповіщення його будь-яким іншим чином про набуття ним статусу боржника відповідно до чинного виконавчого законодавства, адже, навіть розрахунок заборгованості за аліментами свідчить про те, що «боржник» ОСОБА_1 взагалі не сплачував аліменти не сплатив жодної гривні ані в якості аліментів, ані на погашення заборгованості в графі «сплачено» значаться всі нулі.

Матеріали справи також не містять й відомостей щодо пошуку боржника за місцем проживання (протокол чи акт виїзду, акт опитування родичів, сусідів, оголошення його розшуку); з наданих суду доказів також не вбачається, чи перевірявся виконавцем факт наявності у держаному реєстрі актів громадянського стану актовий запис про смерть боржника, тощо.

Виходячи з вищевказаного, суд, відповідно до наданих доказів, не зможе зробити однозначний висновок про сповіщення державними органами чи стягувачем боржника про наявність в Боржника зобов`язання у виді сплати аліментів, заборгованості за аліментами, та наявність в особи наміру на несплату аліментів, а тому про наявність в його діях/бездіяльності вини та визначити її ступінь.

Так, чинний КУпАП не передбачає можливості складання протоколу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Навіть подальше надіслання копії протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не може слугувати підставою для складання протоколу у відсутності цієї особи, оскільки протокол, по-перше, має бути складений у присутності особи, а, крім того, також має бути підписаний особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. В разі відмови від підпису протоколи особою, стосовно якої він складений в її присутності, у протоколі має бути зазначено «від підпису відмовився у присутності двох свідків».

Крім того, суд має захищати права не лише потерпілої особи, але й перевіряти дотримання прав особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, що визначено як чинним вітчизняним процесуальним, так і міжнародним законодавством, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право надати пояснення та викласти свої зауваження щодо змісту протоколу, або викласти мотиви свого відмовлення від підписання, які додаються до протоколу.

Пунктами 2.5-2.9 частини 2 Порядку «Про оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення», який затверджений Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2016р. за №3/02-15 зазначено, що «Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами i обов`язками, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі. Особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати письмове пояснення та зауваження по суті вчиненого правопорушення. Пояснення та зауваження або включаються до протоколу, або додаються до протоколу окремо. В разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень та зауважень по суті вчиненого правопорушення, уповноважена особа вносить до нього відповідний запис. Свідки адміністративного правопорушення (у разі їх наявності) можуть надати свої письмові пояснення, які також долучаються до протоколу. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках. Другий примірник протоколу під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. В разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відмовляється від ознайомлення з таким протоколом, або в неї відсутні зауваження щодо змісту протоколу уповноважена особа, що складає протокол, робить про це відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої особи. А п.п.2.12-2.13 частини 2 цього ж Порядку зазначено, що протокол підписується особою, яка його склала, i особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При наявності свідків протокол може бути підписано також i цими особами. В разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, має право викласти мотиви свого відмовлення від його підписання, які додаються до протоколу. Другий примірник складеного протоколу та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим листом зі зворотним повідомленням про вручення та з описом вкладення протягом 10 календарних днів разом з супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, за умови, якщо вказана особа: відмовляється від отримання другого примірника протоколу або не з`являється для ознайомлення з протоколом. Відміткою про вручення другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення у цьому випадку є підпис на зворотному повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні.

Однак, усупереч усіх вищезазначених норм, у протоколі про адміністративне правопорушення, що надісланий суду, відсутній підпис особи, стосовно якої складений протокол, про те, що він з ним ознайомлений, та відсутні відомості про роз`яснення особі прав і обов`язків, відсутня також й відмітка в протоколі про те, що правопорушник відмовився від підпису протоколу та надання пояснень чи зауважень до протоколу. Крім цього, відсутні докази про направлення поштою і отримання правопорушником копії протоколу.

Щодо достатності і допустимості доказів.

З 06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 7 грудня 2017 року № 2234-VIII. А Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», передбачено посилення відповідальності за несплату аліментів і збільшення терміну звернення та періоду, за який можуть бути стягнуті аліменти.

Згідно чинного законодавства, за несплату аліментів передбачена відповідальність: цивільна неустойка за несплату аліментів (стаття 196 СК України), адміністративна суспільно корисні роботи, обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, користування зброєю та полювання (ст.ст.183-1,31-1, гл.31-А КУпАП, ст.71 ЗУ "Про виконавче провадження"), відмова та позбавлення права на субсидію (п.7 ч.14 постанови 848) та кримінальна: покарання у виді громадських робіт строком від 80-ти до 120-ти годин, арешт на строк до 3-х місяців, або обмеження волі на строк до 2-х років (ст.164 КК України); а державний виконавець, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці має право ухвалити такі вмотивовані постанови на підставі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування з заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

У даній справі йдеться про адміністративну відповідальність особи, яка може настати за рішенням суду в результаті розгляду протокола про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.255ч.1 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, якою, у даному випадку, за ст.183-1 КУпАП протокол може скласти лише уповноважена особа органів Національної поліції, а, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», відділ виконавчої служби не входить до її складу.

Відповідно до ст.255ч.21 КУпАП державні виконавці мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст.183-1, 188-13 лише у частині, що стосується невиконання законних вимог державного виконавця.

Виявивши вищевказані недоліки під час підготовки справи до розгляду і вирішення питання про призначення її до розгляду, суд, таким чином, дійшов висновку, що дані матеріали складені з грубим порушенням вимог чинного законодавства і судовому розгляду в такому виді не підлягають, а у даному випадку провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш, як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій статті 38 КУпАП.

При триваючому правопорушенні початок перебігу строку давності визначається з точки відліку, яка є моментом виявлення проступку. Це пояснюється характером триваючих правопорушень. Вони вчинюються більш-менш тривалого часу, характеризуються безперервним здійсненням єдиного діяння. До них може бути віднесено, наприклад, ухилення від прибуття за викликом до прокуратури, зберігання міцних напоїв домашнього виготовлення, проживання без паспорта, несплата аліментів, тощо.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у виді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної особи до відповідальності.

Отже, у випадку, якщо особа має заборгованість за несплату аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, така особа має вжити необхідні заходи щодо погашення заборгованості. Виходячи з того, що правопорушення передбачене статтею 183-1 КУпАП є триваючим, часом вчинення правопорушення слід вважати період, який розпочинається з моменту початку виконання об`єктивної сторони, тобто першої несплати яка входить в період заборгованості, і до погашення (припинення) заборгованості у сумі платежів понад шість місяців.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять підтверджені відомості щодо несплати ОСОБА_1 аліментів з січня 2019 року, і це було виявлено виконавцем шляхом неотримання відповідних платежів протягом тривалого часу, строк притягнення особи до відповідальності, у даному випадку, взагалі сплинув з 01.05.2019р.

Одночасно, було б неправильним пов`язувати час вчинення такого правопорушення виключно з настанням і триванням суспільно шкідливих наслідків у виді заборгованості, оскільки у даному випадку об`єктивна сторона правопорушення розпочинається значно раніше і утворюється лише у випадку виникнення обумовленої заборгованості. Таким чином, вбачається, що суб`єктивна сторона проступку характеризується виною у формі як необережності так і умислу, але при відсутності ознак злісного ухилення від сплати аліментів, передбаченого статтями 164,165 Кримінального кодексу України. При цьому, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців. Проте, наявність в особи об`єктивних чи непереборних причин, які унеможливлювали сплату аліментів (наприклад, тяжка тривала хвороба, надзвичайна ситуація або воєнні дії тощо), мають бути враховані судом при розгляді справи з метою вирішення питання про розмір стягнення або наявності підстав для звільнення особи від відповідальності через крайню необхідність (ст.18 КУпАП), чи закриття справи за статтею 22 КУпАП.

Як зазначено вище, відповідно до ст.38 КУпАП України, адміністративне стягнення судом може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Ч.7ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, яке є триваючим, перебіг якого розпочався з 01.02.2019р., суд дійшов висновку щодо закінчення строку притягнення даної особи до відповідальності, з врахуванням недоліків протокола про адміністративне правопорушення та відсутності належних і допустимих доказів, зазначених вище.

Тому, враховуючи, крім того, що статтею 284 КУпАП не передбачено ухвалення таких постанов, як направлення для усунення недоліків (належного оформлення) або для доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що відповідно до п.7ст.247 КУпАП провадження у даній справі судовий розгляд не може бути розпочато та підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.38, п.7 ст.247 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 183-1 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її законним представником, - до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова