ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1495/22 Справа № 187/1106/22 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Богемської Світлани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 , на постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та від 18 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 122, ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 20.09.2022 о 13:00 год. по автодорозі Т0414, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з НОМЕР_1 , не був уважним не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_2 ., чим завдав транспортним засобам механічні пошкодження з матеріальними збитками та порушив вимоги ст. 124 КУпАП.

Також, 20.09.2022 о 13:00 год. по автодорозі Т0414 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_2 та покинув місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року виправлено описку в цій постанові, й зазначено, що в судовому рішенні замість водія ОСОБА_2 , та його анкетних данних слід вважати вірним водія ОСОБА_1 з його анкетними данними.

Не погоджуючись з винесеними постановами, захисник Богемська С.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанови суду від 17.10.2022 та від 18.10.2022 скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122, ст. 124 КУпАП закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Богемська С.О. зазначає, що оскаржувані рішення є незаконним та необґрунтованими. Апелянт зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 4 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та схема ДТП не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у цій справі, оскільки були складені через тиждень після ДТП та не відображають фактичних обставин вказаних правопорушеннь. До того ж, наголошує, що правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке закидається ОСОБА_1 не відповідає його діям як водія і не може ставитись йому у провину, оскільки саме водій автомобілю «ВАЗ 21063» порушив ПДР й здійснив різкий маневр без використання сигнальних вогнів та своїми діями спричинив ДТП, але ці обставини суд залишив поза увагою.

Разом з цим, апелянт наголошує, що склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП також відсутній, оскільки ОСОБА_1 не покидав місце зіткнення та не мав наміру скриватись з місця ДТП, оскільки домовився з потерпілим, що відремонтує його автомобіль, тому і залишив місце ДТП, що також підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , які наявні у справі.

Водночас, зазначає, що у постанові суду від 17.10.2022 судом було роз`яснено права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 , тоді як постановою від 18.10.2022 суд виправив у своєму рішення від 17.10.2022 прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_4 та послався на ст. 304 КУпАП, яка регламентує вирішення питання пов`язаних з виконанням постанови, що є порушенням вимог КУпАП. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, оскаржувані рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі- закриттю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Богемську С.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_5 який у судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомив, що збитки, які були йому завдані внаслідок ДТП йому відшкодувала страхова компанія, а з ОСОБА_1 він примирився та будь-яких матеріальних претензій до нього не має, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, не дотримався в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як видно з обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №009462 від 27.09.2022 за ст. 124 КУпАП, водій ОСОБА_1 20.09.2022 по А/О Т0414, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.3 б ПДР України, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, й вчинив правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Ця стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, тому під час розгляду справи суду необхідно встановити чи порушив положення цих Правил водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, що повинно бути підтверджено й належними доказами.

Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Разом з цим, посилання працівників поліції в протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б ПДР України є формальним, оскільки суть правопорушення є неконкретизованою, й не розкриває у чому саме полягало порушення ПДР України, та які дії ОСОБА_1 стали причиною ДТП.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що іншого, кореспондуючого вказаному у протоколі та уточнюючого пункту ПДР України, який охоплював би дії ОСОБА_1 , висував би до них конкретні вимоги, за викладених у протоколі фактичних обставин справи, дотримання яких призвело б до уникнення ДТП та підтверджував наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції у протоколі зазначено не було, що свідчить про неконкретність та невизначеність протиправних дій, вчинення яких закидається ОСОБА_1 у вину.

Разом з цим, невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пункту 2.3 б ПДР України, про що йдеться у протоколі, не може застосовуватися окремо без уточнюючої норми закону - вимог ПДР України, при кваліфікації вчинених дій, та само по собі не утворює складу адмністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, як видно з доданої до протоколу щодо ОСОБА_1 схеми ДТП, органами поліції зазначено назви об`єктів зображених на схемі, серед яких під номером 1 вказано «ВАЗ 21063» д.н.з НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , тоді як автомобіль ОСОБА_1 на цій схемі взагалі не відображений, а також схема не містить жодних вказівок щодо розташування транспортного засобу під його керуванням в момент зіткнення.

За таких обставин, співставивши фактичні обставини справи, з урахуванням наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що уповноваженими особами була допущена неповнота при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а вина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом, але суд першої інстанції цим обставинам не надав належної правової оцінки.

Окрім того, за змістом ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху, які на порушення встановлених правил залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто за ч. 4 ст. 122 КУпАП підлягає відповідальності особа, яка залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи до неї причетною.

Зважаючи на те, що апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що встановлено відповідальність за ст. 124 КУпАП, тому він не може нести відповідальність й за ч. 4 ст. 122 КУпАП, яка встановлює заборону водіям транспортних залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, суд не надав належної оцінки наведеним вищенаведеним обставинам та необґрунтовано дійшов висновку, про наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ч. 4 ст. 122, 124 КУпАП, за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Отже, сукупність вказаних вище обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 122, ст. 124 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу захисника Богемської С.О. в інтересах ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а постанову скасувати із закриттям провадження у справі, на підстаів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 122, ст. 124 КУпАП. Також, підлягає скасуванню постанова суду першої інстанції від 18 жовтня 2022 року, якую були внесені виправлення у оскаржувану постанову від 17 жовтня 2022 року, як невідємна частина цієї постанови, яка судом апеляційної інстанції скасована.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Богемської Світлани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області про виправлення описки від 18 жовтня 2022 року скасувати.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 4 ст. 122, ст. 124 КУпАП - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко