ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2239/22 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження № 33/807/587/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника - адвоката Додонова П.О., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 11.07.2022 року о 19-00 годині водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, в Хортицькому районі, по вул. Василя Сергієнка, 36, керував автомобілем Mazda 6 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції позбавив його можливості надати свої зауваження, заперечення та надати докази того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на його бажання ознайомитися з матеріалами справи та розглянув справу без його участі.

Зазначає, що матеріали справи не мітять доказів того, що він здійснював керування транспортним засобом під час події. За кермом під час керування автомобілем знаходилась інша людина.

Працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, що є також істотним порушенням національного закону.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника - адката Додонова П.О., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №056533 від 11 липня 2022 року, яким вказано, що 11.07.2022 року о 19-00 годині водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, в Хортицькому районі, по вул. Василя Сергієнка, 36, керував автомобілем Mazda 6 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу а швидкість реакції та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4-5), якими встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що є безпідставним посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що він не керував транспортним засобом та його не зупиняли працівники поліції.

Вказана версія сторони захисту була спростована під час апеляційного переогляду справи, а саме було переглянуто відеозапис, який міститься на оптичному носієві інформації у вигляді СД-диску.

Вказаним відеозаписом встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 припаркований на проїжджій частині дороги. Двигун автомобіля перебуває в робочому стані та із включеними сигналами аварійної зупинки. В автомобілі перебувають пасажири, але водійське місце вільне. Водій ОСОБА_1 на звинувачення працівника поліції про те, що вони бачили, яка він під`їхав до місця події, не заперечував.

Версія про те, що керування транспортним засобом здійснювала інша людина, на думку апеляційного суду є лише способом уникнення від відповідальності, оскільки ОСОБА_1 на місці події не повідомляв про вказану особу і загалом погодився з тим, що саме він під`їхав на місце події.

Таким чином, вищенаведені обставини доводять, факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції з водієм у останнього виявлені ознаки сп`яніння. На пропозицію пройти огляд водій відмовився.

Виходячи з вказаного, можливо дійти до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд приходить до висновку, що сформована в скарзі позиція захисту є безпідставною, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення беззаперечно і поза розумним сумнівом вказують на винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

З приводу посилань апелянта на порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, які полягають у тому, що справу було розглянуто без його участі в судовому засіданні, апеляційний суд вказує, що дійсно за день до судового засідання, яке судом було призначено на 6 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотання, в якому просив надати йому матеріали справи для ознайомлення, також в заяві просив відкласти розгляд справи, призначений на 6 вересня 2022 року.

Але відповідно до матеріалів справи а ні 5 вересня 2022 року (для ознайомлення з матеріалами справи), а ні 6 вересня 2022 (в день розгляду справи) ОСОБА_1 до суду першої інстанції не з`явився, а прибув до суду лише 13 вересня 2022 року.

Обставин, які стали перешкодою своєчасно, до дати на, яку було призначено розгляд провадження, прибути до суду та ознайомиться із матеріалами справи, які складались з 6 аркушів, апелянт в апеляційній скарзі не вказує.

З огляду на наведене у суду першої інстанції були відсутні підстави для відкладення розгляду справи 6 вересня 2022 року.

Крім того процесуальні права апелянта були поновлені як до початку розгляду справи в апеляційному суді, оскільки як вказано вище, він ознайомився зі справою 13 вересня 2022 року, так і безпосередньо в апеляційному суді, так як в судовому засіданні його захищав вільно обраний ним адвокат.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/2239/22