Провадження № 33/801/926/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвоката Ткачук В. В. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ від 19 жовтня 2022 року 19 жовтня 2022 року о 18 год 50 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 умисно вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного (ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою) та фізичного (наносила удари по обличчю) характеру, чим могла нанести шкоду здоров`ю.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), закрито.

Захисниця ОСОБА_1 адвокат Ткачук В. В. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у постанові судді суду першої інстанції, обставинами справи, просила постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист та правову допомогу, передбачене статтею 268 КУпАП та статтею 59 Конституції України, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, відповідно був позбавлений можливості заявляти клопотання, подавати докази та особисті пояснення. Наявні в матеріалах справи докази є належними та такими, що доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, проте, в постанові суду першої інстанції міститься протилежна інформація, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказувала, що ОСОБА_1 внаслідок провокаційних та насильницьких дій ОСОБА_2 почував себе психологічно погано, тому що хвилювався за здоров`я та емоційний стан дітей, відчував себе емоційно стривожено, погано спав, зазнав негативних переживань та загальної втоми.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП установлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицію частини першої статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 Закону передбачено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ від 19 жовтня 2022 року 19 жовтня 2022 року о 18 год 50 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 умисно вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного (ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою) та фізичного (наносила удари по обличчю) характеру, чим могла нанести шкоду здоров`ю.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 жовтня 2022 року видно, що до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області звернувся ОСОБА_1 , який просив вжити заходи адміністративного характеру відносно його дружини ОСОБА_2 , яка 19 жовтня 2022 року о 18 годині 50 хвилин в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, наносила удари по обличчю.

Як видно з письмових пояснень ОСОБА_1 , він 19 жовтня 2022 року близько 18 год 50 хв. повернувся з роботи додому, де виявив свою дружину ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Через це між ними виник конфлікт. В ході конфлікту його дружина виражалася в його сторону нецензурною лайкою, шарпала за одяг, наносила удари в ділянку обличчя та ніг. Він, в свою чергу, намагався уникнути цього конфлікту та вийшов із квартири. Для врегулювання ситуації, що склалася викликав поліцію. Будь яких протиправних дій відносно дружини не вчиняв. Від проходження судово-медичної експертизи відмовився.

З письмових пояснень ОСОБА_2 видно, що 19 жовтня 2022 року близько 18 год 00 хв. вона перебувала за місцем свого проживання коли додому повернувся її чоловік ОСОБА_1 . Між ними виникло непорозуміння на фоні побутових проблем. В ході конфлікту ОСОБА_1 виражався в її сторону нецензурною лайкою та розмовляв на підвищених тонах. Вказувала, що така поведінка могла завдати шкоду її психологічному здоров`ю, тому з цього приводу вона вирішила звернутися до поліції.

Таким чином, у підтвердження обставин домашнього насильства до протоколу додані пояснення сторін, які є суперечливими в частині обставин, які є предметом доведення у цій справі.

Жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із застосуванням обома сторонами ненормативної лексики могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 у справі не має, як і не має доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства фізичного характеру.

Суд звертає увагу на те, що самі по-собі образа нецензурною лайкою, погроза фізичною розправою в межах конфлікту та нанесення ударів по обличчю, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди здоров`ю потерпілому не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в цьому випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього проступку.

Суд першої інстанції відповідно до статтей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись статтею 294 КУАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 адвоката Ткачук В. В. залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк