Справа № 750/9181/21 Головуючий у 1 інстанції Крапивний Б. В.
Провадження № 33/4823/33/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника - Сергієнка А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною по Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючого на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, працюючого водієм АТ «Чернігівобленерго», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 15 серпня 2021 року, о 22:00 год., по вулиці Гонча, 5 м. Чернігові керував транспортним засобом "Audi 80", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду відносно нього та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він дійсно перебував у цьому автомобілі, однак за кермом не перебував, а транспортним засобом керував гр. ОСОБА_2 , який після зупинки автомобіля залишив його, оскільки злякався повторного його притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що судом не було вжито заходів по відстороненню його від керування транспортним засобом. Також вказує на відсутність по справі будь-яких належних та допустимих доказів його вини.

В засіданні апеляційного адвокат Сергієнко А.М. підтримав вимоги апеляційної скарга та наполягав на її задоволенні. ОСОБА_1 до суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

За клопотанням сторони захисту, в засіданні апеляційного суду був допитаний свідок ОСОБА_2 , який показав, що 15.08.2021 р. керував належним ОСОБА_1 автомобілем «Ауді-80», при цьому допустив порушення Правил дорожнього руху і не бажаючи бути притягнутим до адміністративної відповідальності, з місця зупинки автомобіля втік.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 303045 від 15.08.2021 року, ОСОБА_1 15 серпня 2021 року, о 22:00 год., по вулиці Гонча, 5 у м. Чернігові керував транспортним засобом "Audi 80", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від продуття приладу "Драгер" та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікарні відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху. (а.с. 4).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису в протоколі.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров/я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а саме те, що він не керував даним транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебувала інша особа, є безпідставними та голослівними і спростовуються даними протоколу, адже в ньому прямо вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Audi 80", д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказівка апелянта на відсутність доказів по справі щодо його керування автомобілем та його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. є також безпідставною, адже такі факти в повному обсязі спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського, доданого до матеріалів справи, і дану відеофіксацію вважати неналежним доказом по справі чи ставити під сумнів фактичні обставини, на що посилається апелянт, у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні.

Також факт керування ОСОБА_1 автомобілем "Audi 80", д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були очевидцями порушення Правил дорожнього руху за участю вказаного автомобіля, та показали, що на перехресті біля Красного мосту водій автомобіля "Audi" синього кольору виїхав їм назустріч і створив аварійну ситуацію, в якій вони ледве уникли ДТП. Розвернувшись на автомобілі таксі, вони наздогнали даний автомобіль на перехресті вулиць Преображенської та Горького біля СТО «Е95» та викликали поліцію, оскільки водій зазначеного автомобіля перебував у стані сп`яніння, та саме ОСОБА_1 керував автомобілем і нікого іншого на момент зупинки у транспортному засобі не було.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що на місці зупинки транспортного засобу знаходилися свідки, які на питання поліцейського про водія автомобіля, прямо вказали на ОСОБА_1 .. Видно як поліцейські неодноразово повідомляли ОСОБА_1 про те, що вони мають підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонували йому пройти огляд, проте він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" і у лікаря-нарколога. У присутності двох свідків поліцейський вказав на ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме, на хитку ходу, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим запропонував вкотре водієві пройти огляд щодо стану сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, проте водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 , заперечуючи факт керування автомобілем, не вказував на керування автомобілем іншою особою, а навпаки спілкуючись з працівником поліції, зазначив: "Я признаюсь, що я випивав… На весіллі відпочивав… Два дні я пив реально… Я сам їхав додому спати… Вийшло, як вийшло, ніхто не докаже". Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При цьому поліцейськими було попереджено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Цей відеозапис дозволяє поза розумним сумнівом зробити висновок, що саме ОСОБА_1 був водієм свого автомобіля до моменту його зупинки, а його поведінка під час спілкування з поліцейськими підтверджує знаходження його в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на відсутність безперервності відеозапису є безпідставними, оскільки сама процедура обстеження проводилася на відеозапис безперервно, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеофайлами, а отже, обстеження проведено у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.

Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає їх непевними, непослідовними, оскільки свідок не зміг описати події у точній відповідності до їхньої послідовності, тому апеляційний суд вважає ці показання неналежними і не бере їх до уваги.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Посилання на те, що інспекторами поліції не було відсторонено його від керування, є безпідставними, оскільки законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, та не є свідченням того, що водій не перебував в стані алкогольного сп`яніння за кермом транспортного засобу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко