Справа № 463/1665/22 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/1110/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, громадянин ОСОБА_1 19 лютого 2022 року о 22:10 год. в м.Львів, на вул. Пасічній,51 керував т.з. Dacia Sandero н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер», тест позитивний 1,30 % , чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2022 року, скасувати як незаконну зазначену постанову та закрити провадження по даній справі щодо апелянта за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові невірно прийшов до висновку про те, що в діях апелянта наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також того, що апелянт жодної незгоди з результатом огляду не висловлював, а про те, що не погоджується з показником приладу Драгер зазначив лише в поданому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це не відповідає дійсним обставинам події, яка мала місце 19.02.2022, на час затримання апелянта.

Зазначає, щ під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ніби-то вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і в судових засіданнях під час розгляду по суті даної адміністративної справи щодо нього, не визнавав свої вини у інкримінованому право рушення, оскільки апелянт даного правопорушення не вчиняв.

Вказує, що як вбачається івз протоколу про адміністративне правопорушення, в такому відсутні дані про те, що при огляді апелянта на стан алкогольного сп`яніння були свідки, оскільки жодних свідків не було, їх ніхто не запрошував, хоча на момент затримання, ходили перехожі, що чітко вбачається із відеореєстраторів, записи яких долучені до матеріалів даної адміністративної справи.

Наголошує, що наполягав на тому, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння 19.02.2022, на час затримання, оскільки в цей день не вживав алкогольних напоїв, натомість суд не надав належної оцінки його поясненням та невіро прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

На переконання апелянта, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання адвоката про виклик в судове засіданні працівника поліції,який складав даний протокол та який сам особисто говорив своїй колезі, що не потрібно запрошувати свідків та який наполягав, щоб вона відібрала від апелянта підпис на акті огляду щодо стану сп`яніння, пояснивши, що він робить підпис про те, що він з ним ознайомлений.

Звертає увагу, що не порушував Правил дорожнього руху, 19.02.2022, що було причино його затримання працівниками поліції 19.02.2022, і щодо нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення БАВ №285737 від 19.02.2022 за ст. 122 КУпАП, саме тому апелянт досі не сплатив штрафу, скільки не вчиняв даного адміністративного право рушення, однак суд не надав жодної оцінки та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що не відмовлявся їхати в лікарню, бо апелянту не пропонували це працівники поліції, він не знав, що має право про це просити чи вимагати.

Вважає, що працівники поліції свідомо не запропонували поїхати для проходження медичного огляду в спеціалізовану медичну установу, тим самим позбавили апелянта можливості довести, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння 19.02.2022, а був у хворобливому ставні після недавно перенесеного захворювання на ковід.

Вказує, що акт огляду не читав, бо було темно, а лише розписався в ньому, і то тільки на пропозицію працівниці поліції, яка пояснила, що я розписуюсь лише за те, що пройшов тест на приладі Драгері.

Наголошує, що говорив працівниці поліції про те, що не згідний із показниками Драгер, і це чітко чути на відеозаписі. Також вказує, що не згідний із показниками Драгера, оскільки вважає, що даний прилад не перебував у технічно справному стані.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мацієвська А.І., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи суду апеляційної інстанції не подавали, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомляли. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.04.2022 року серії ААБ №054016 від 19.02.2022 (а.с.2); результатами приладу «Drager» Alсotest 6820, прилад ARJL-0264, тест 1234, проба позитивна 1,39 проміле (а.с.1); відеоматеріалами (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №285737 від 19.02.2022 за ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.5), які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано подію, яка мала місце 19.02.2022, зокрема, на ньому відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат позитивний 1,39 ‰. Жодної незгоди з результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював, а про те, що не погоджується з показником приладу «Драгер» зазначив лише у подальшому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. На пропозицію поліцейського пройти медичний огляд у медичному закладі відмовився.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджується наявною у матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №285737 від 19.02.2022 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», як і щодо результатів проведеного огляду не висловлював.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №054016 від 19.02.2022 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», з результатом якого погодився, заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів протилежного суду не представив. Таким чином, у апеляційного суду відсутні підстави вважати результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що становив 1,39 ‰, неналежним доказом у справі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2022 року.

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 25 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк