Номер провадження: 33/813/1173/22
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за розгляд адміністративної справи судом в розмірі 496,20 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 09.09.2021 року, керуючи транспортним засобом JAMAHA державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. І. Рабіна, 1 в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим допустив порушення вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху.

До Протоколу серія ААБ №142929 від 09 вересня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, додано відеозапис.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження вищевказаної постанови, посилаючись на те, що про розгляд справи 23 лютого 2022 року, як і на інші дати, він судом не повідомлявся, оскільки виклики направлялися до будинку АДРЕСА_2 , натомість він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що є абсолютно різними адресами; про існування відповідної постанови дізнався через інтернет-ресурси, ознайомився та отримав копію оскаржуваної постанови лише 19.09.2022.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142929 його повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 09.10.2021 о 10-й у Малиновському суді м. Одеси, про що у протоколі наявний підпис ОСОБА_1 як особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Також наявна розписка ОСОБА_1 від 11.10.2021 про необхідність з`явитися у судове засідання, яке призначене на 09.11.2021 о 09.30 год; розписка про необхідність з`явитися у судове засідання, яке призначене на 16.11.2021 о 10.15 год; два поштових конверта з викликами до суду на 06.12.2021 об 11.15 год та на 23.02.2022 об 11.45 год, які повернуто до суду Укрпоштою з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, якою на обох конвертах зазначено: АДРЕСА_1 . Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 23 лютого 2022 року за відсутності правопорушника ОСОБА_1 .

Відомості про належне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні.

Також матеріали справи не міститься жодних доказів направлення ОСОБА_1 копії постанови районного суду.

Посилання скаржника на свою обізнаність про постанову суду лише 19.09.2022 року підтверджено наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 від 19.09.2022 про видачу йому копії оскаржуваної постанови з розпискою від 19.09.2022 про ознайомлення з матеріалами справи.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження та відповідають дійсності, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник ОСОБА_1 зазначає про розгляд справи без його участі та неповідомлення його належним чином про розгляд справи; підставами для скасування постанови є нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права на захист та право користуватися правовою допомогою під час зупинення; допущені працівниками поліції під час складення протоколу порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; при складенні матеріалів не було запрошено двох свідків/понятих; за протоколом зазначено про порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а постановою суду зазначено про порушення ОСОБА_1 інших вимог п. 2.9. ПДР; алкогольних та будь-яких інших напоїв та заборонених речей ОСОБА_1 не вживав на момент зупинки його працівниками поліції, на момент події о 5-й ранку нещодавно прокинувся та був дещо розгублений через ситуацію, яка склалася, та відсутність належної процедури та поведінки від патрульних поліцейських, які не дотрималися вимог КУпАП та відповідних Інструкцій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та клопотання про поновлення строк на апеляційне оскарження постанови суду та пояснив, що не погодився на проходження алкотестеру на місці зупинки, оскільки чув, що мають місце недостовірні результати таких тестів.

Заслухавши доповідь судді, особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі - Правила), а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - за відмову особи, що керує транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я - є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 14299 від 09.09.2021;

- долученим до протоколу відеозаписом, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи, яким зафіксовано факт керування автомобілем, відмова від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладу.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці у сукупністю з іншими доказами.

Доводи апелянта про недотримання поліцією під час складення протоколу вимог ст. 268 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу вбачається, що при його складенні працівниками поліції дотримано вимог щодо його змісту та форми, такий містить усю необхідну інформацію для розгляду справи в суді та складений уповноваженою на те особою у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Вказане підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якій чітко зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема, користуватися правовою допомогою, та зміст протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушенням вимог п. 2.5 ПДР України - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки правопорушення.

Посилання скаржика як на допущені під час складення протоколу порушення на позбавлення заявника право користуватися правовою допомогою не заслуговують на увагу, оскільки законом не передбачено обов`язкової участі захисника у складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 ознайомлення з протоколом засвідчив власним підписом, чого він не оспорює в апеляційній скарзі, та отримав копію протоколу, про що свідчить відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Доводи ОСОБА_1 про те, що при складенні протоколу не було запрошено двох свідків/понятих, що є порушенням вимог діючого законодавства, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за наявності відеозапису з відеокамери працівника патрульної поліції, участь свідків при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння не є обов`язковою, на що вказує ст. 266 КУпАП. Така можливість була реалізована працівниками поліції, про що описано вище.

При апеляційному перегляді фактичні дані, що містяться на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142929 DVD-диску не спростовані, внаслідок чого апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене та на обов`язок заявника як водія під час діяльності, пов`язаної з використанням транспортного засобу, що само по собі вже створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, так і для інших осіб, дотримуватися безпечної експлуатації транспортного засобу, не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що на момент події о 5 ранку нещодавно прокинувся та був дещо розгублений через ситуацію, що склалася.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Суддею при розгляді цієї справи вживались заходи для належного повідомлення , зокрема його було особисто під розписку повідомлено про розгляд справи судом 09.11 2021 та 16.11.2021.

Будучи обізнаним про судове провадження щодо себе, ОСОБА_1 , починаючи з вересня 2021 року до лютого 2022 року, не надавав будь-яких доказів, клопотань, письмових пояснень щодо обставин справи аж до вересня 2022 року, тобто спливу передбаченого частиною 6 статті 38 КУпАП строку.

Не надано будь-яких доказів та клопотань і до апеляційної скарги.

Стаття 268 КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому винесення постанови за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, само по собі, не може бути беззаперечною підставою для її скасування.

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, надання можливості безпосередньої участі у судовому перегляді постанови, було відновлено права останнього, перевірені доводи цієї особи, викладені в апеляційній скарзі, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності правопорушника не вплинуло на висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ухвалюючи постанову по справі, суд припустився помилки.

Так, в постанові суду вказано про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) ПДР України, хоча відтворено зміст п. 2.5 ПДР, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Про порушення вказаного пункту ПДР йдеться і в протоколі ААБ №142929 від 09 вересня 2021 року, і об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана в протоколі саме як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, постанову суду слід змінити, вважати правильним, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а не п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, як про це зазначено в постанові суду, а в решті постанову суду слід залишити без змін.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2022 року змінити.

Вважати правильним, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а не п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, як про це зазначено в постанові суду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова