Справа № 345/1777/22
Провадження № 33/4808/490/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сидора Я.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 29.06.2022 р. о 22 год. 23 хв. в с. Добровляни по вул. Центральній керував автомобілем Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, тест № 7219, результат якого 0,51 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським було грубо порушено вимоги щодо процедури його складання.

Ннаголошує на тому, що він не погоджувався із результатом огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та не відмовлявся від проходження відповідного огляду у медичному закладі та не був проінформований про таке право. Звертає увагу на те, що направлення водія на огляд у медичному закладі не оформлялось та йому не було вручено.

Окрім того, апелянт зазначає, що в протоколі неправильно вказано місце вчинення правопорушення, подія відбулась не в с.Добровляни по вул.Центральній, як вказано у протоколі, а на березі річки Лімниця.

Вважає працівники поліції прийшли до безпідставного висновку про те, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

Окрім того, працівники поліції не пояснили йому причини зупинки транспортного засобу, не роз`яснили йому вимоги ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, а також про право на захист, чим порушили його права на захист.

Апелянт також зазначив, що до матеріалів справи долучено відеозапис, дані якого не містять відображення від початку до завершення події та документування складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відеоматеріали не містять даних того, що працівником поліції було озвучено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на те, що відеоматеріали не містять даних його згоди із отриманим результатом проведеного огляду на визначення стану сп`яніння, а також не зафіксовано йому роз`яснення працівником поліції про можливість проходження відповідного огляду у медичному закладі. Окрім того, йому не було надано сертифікат на відповідність приладу Драгер, за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутній рапорт працівника поліції про інформування свого начальника щодо обставин справи, який на думку апелянта, є також важливим документом, дані якого повинні узгоджуватися із іншими матеріалами справи.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно було розглянуто провадження без з`ясування всіх обставин справи та належної оцінки сукупності наявних доказів. .

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сидора Я.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зі змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції вбачається, що суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . При цьому судом зазначено, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце проведення судового засідання 18.07.2022 року, повістка (а.с. 10) була ним отримана 12.07.2022 року (а.с. 15-17). Повістка суду надсилалась на адресу місця проживання, яка вказана в протоколі та за якою ОСОБА_1 зареєстрований, місце реєстрації підтверджується відповіддю за підписом начальника ЦНАП (а.с. 11).

Суд обґрунтовано звернув увагу на те, що подання через канцелярію суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 13) не звільняє особу від обов`язку прибути в призначене судове засідання. Окрім того, в захисника було достатньо часу до призначеного судового засідання для того щоб ознайомитись з матеріалами справи.

Таку поведінку сторони захисту суд розцінив як зверхнє ставлення до суду, як зневагу до суду та як зловживання своїми правами з метою затягнути розгляд справи і таким чином уникнути передбаченої законом відповідальності.

З огляду на наведене, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також судом враховано, що порушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , є одним з найтяжчих адміністративних правопорушень. Воно вчинене умисно під час дії на території України воєнного стану. Ця обставина вимагає від суду приділення розгляду такої категорії справ особливої уваги і розгляд таких справ в строки, визначені статтею 277 КУпАП, з метою недопущення настання негативних наслідків для українського суспільства.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, зі змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031845 від 29.06.2022 року, в якому зафіксовані подія і обставини справи; роздруківкою спеціального технічного засобу Драгер ALKOTEST 6810 прилад ARВН - 0603, відповідно до якого результат тесту становив 0,51 ‰ (а.с. 2); актом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, в якому зафіксований факт проходження огляду водієм на стан сп`яніння за допомого газоаналізатора Драгер ALKOTEST 6810 , а також зазначено ознаки сп`яніння, які були наявні у водія: почервоніння обличчя, запах з порожнини рота, нестійка хода (а.с. 3); відеозаписом, який міститься на долученому до матеріалів справи диску, на якому зафіксовано, що за пропозицією працівників поліції ОСОБА_1 продуває алкотестер, який показує результат 0,51 ‰.(а.с. 7).

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сидора Я.М. щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031845 від 29.06.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 29.06.2022 р.оку. о 22 год. 23 хв. в с. Добровляни по вул. Центральній керував автомобілем Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна, результат якого 0,51 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Сагайдак Л.О., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Калуш, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

В протоколі зазначено, що свідки не залучались. Зазначено, що до протоколу додається адміністративні матеріали.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення по суті вчиненого правопорушення, в яких зазначив, що алкоголь не вживав, випив бутилу пива.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі додатково зазначено, що автомобіль передано під керування ОСОБА_2 із зазначенням даних його посвідчення водія та під власноручний підпис ОСОБА_2 в протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із змістом протоколу та змістом висувного йому звинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення містить дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апелянт у своїх доводах також вказує на те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому його прав, внаслідок чого він не скористався послугами захисника для захисту його прав і обов`язків, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Однак, такі твердження спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 про роз`яснення його прав та повідомленні про розгляд справи в суді м. Калуш.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що поліцейськими вказано іншу адресу вчинення правопорушення, ніж та, де він був зупинений працівниками поліції, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що відсутність в матеріалах справи рапортів поліцейських, які приймали участь у проведенні його огляду на визначення стану сп`яніння свідчить про істотне порушення вимог законодавства та оформлення матеріалів справи, оскільки рапорт працівника поліції не може бути визнаний обов`язковим доказом , який повинен бути долучений до матеріалів справи і за своїм правовим змістом є службовим документом, яким працівник поліції інформує начальника відділу поліції про послідовність та законність своїх дій.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, а доводи ОСОБА_1 про те, що відеодоказами, які додано до матеріалів справи, не зафіксовано процес складання працівником поліції даного протоколу, не спростовує даних того, що ОСОБА_1 отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення та був ознайомлений із його змістом, а також висунутим звинуваченням у вчиненні правопорушення, оскільки такі дані повністю підтверджуються матеріалами справи, зокрема його власноручними підписами та поясненням по суті правопорушенні у протоколі.

Так, в матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з доводів в апеляційній скарзі та пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб та безпідставно за відсутності в нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Зокрема, апелянт вказує на те, що спиртні напої у вказаний день не вживав і не перебував в стані сп`яніння, ознак алкогольного сп`яніння у нього не було і на долучених відеозаписах їх також не видно. Вказує, що йому не зрозуміло з яких причин поліцейські зробили висновок, що в нього були наявні ознаки сп`яніння. Стверджує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі і він не відмовлявся від проходження такого огляду. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні правопорушення, а долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи долучені до матеріалів справи.

Судом апеляційної інстанції були досліджені матеріали справи та відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810 (а.с.2) тест №7219, в результаті огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу Драгер 6810 29.06.2022 року було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.51 %. (а.с. 2).

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7817 чинне до 04.10.2022 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARВН-0603 (а.с.4), що свідчить про безпідставність про невідповідність та незаконність приладу Драгер Алкотест 6810 у застосуванні огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долучено його примірник до матеріалів справи (а.с. 3), з якого вбачається, що огляд проведений о 22.45 год. 29.06.2022 року у зв`язку з виявленими у ознаками - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння 0.51 проміле.

Разом з тим, зі змісту Акту огляду на стан сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатами проведеного огляду та прямо зазначив про це у відповідній графі акту.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.( Справа № 346/933/19,Справа № 349178/19,Справа № 352/1787/18)

Апеляційний суднеодноразово зазначав, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи та долученого до нього відеозапису вбачається, що після проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та отримання позитивного результату огляду працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, незважаючи на те. що останній не погодився із отриманим позитивним результатом огляду.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів дозволяє встановити, що ОСОБА_1 в категоричній формі не погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, що позбавляло суд першої інстанції посилатися на вказаний результат як належний доказ доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення та було правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, зі змісту відеозаписів долучених інспектором патрульної поліції до матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, який надав для перевірки посвідчення водія, та документи на транспортний засіб.

В ході спілкування із працівником поліції водій ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу. На відеозаписі зафіксовано власноручне розпакування ОСОБА_1 мундштука, після чого йому було роз`яснено порядок продуття даного приладу та оголошено номер тесту 7219.

Після отриманого результату огляду 0.51 % проміле, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Слід зауважити, що ОСОБА_1 з`ясував у працівника поліції дозволену норму на вміст алкоголю в крові, і після повідомлення працівником поліції про допустиму норму 0.02 % проміле, висловив незгоду із отриманим результатом огляду. Однак, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції долучених до матеріалів справи зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції, що він вживав бутилу пива, про що останній в подальшому власноручно написав у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, на переконання ОСОБА_1 вживання пива не могло показати результат 0.51 % проміле. ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено про складання відносно нього протоколу за вчинення ним правопорушення.

Відеозаписи не містять дані того, що водію ОСОБА_1 після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду у відповідності до вимог закону.

Апеляційний судом в якості свідка було допитано свідка поліцейську ОСОБА_3 , яка приймала участь у проведенні огляду водія ОСОБА_1 та оформленні матеріалів справи, яка показала, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , було зупинено з метою перевірки документів у воєнний час та у зв`язку із наявністю певних ознак алкогольного сп`яніння водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 продув прилад Драгер і результат показав 0.51 % проміле. Вона не пам`ятає за яких обставин було складено Акт огляду на стан сп`яніння , однак не заперечує, що останній вказав у відповідній графі акту про те, що не згідний з результатом огляду на стан сп`яніння. Вказує, що на той час вони оформлювали одночасно три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень стосовно різних осіб і тому не пам`ятає детально обставини справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він визнає, що керував транспортним засобом, однак вважає, що працівники поліції не повинні були пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням та не надали можливість спростувати висновок огляду , який було проведено на місці у медичному закладі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та сторони захисту про те, що поліцейські неправомірно зупинили транспортний засіб, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. "Справа О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства"

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, під час апеляційного провадження встановлено грубе порушення працівниками поліції передбаченого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння згідно з ст.266 КУпАП та п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року.

Незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Апеляційним судом встановлено, що в порушення вимог ст.266 КУпАП працівники поліції, за наявності незгоди водія транспортного засобу ОСОБА_1 з результатами огляду за допомогою спеціального технічного приладу, який було проведено поліцейським, не направили його до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп`яніння був проведений в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Апеляційний суд вважає за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв