№ 207/2822/22
№ 3/207/1018/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Відділення поліції № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПрАТ «Камет-Сталь» електрогазозварювальником, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 26.09.2022 року о 19 год. 00 хв. за місцем мешкання ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в бік своєї співмешканки ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне домашнє насильство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 26.09.2022 року він не вчиняв будь-яких дій відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , які могли б розцінюватися як насильство (не ображав її нецензурною лайкою, не погрожував розправою). В той день між ними була побутова розмова, яку навіть сваркою назвати неможна.

Представник ОСОБА_1 адвокат Жалдак О.О. надав суду клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання пояснив, що ОСОБА_1 не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад даного правопорушення, враховуючи наступне.

Як вбачається зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в вину останнього ставиться те, що він, перебуваючи за місцем мешкання, виражався нецензурною лайкою в бік своєї співмешканки громадянки ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне домашнє насильство.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливості настання чи ненастання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і яке інкримінується ОСОБА_1 , підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно обов`язково з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали справи, не містять доказів вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 а саме: висловлювання нецензурною лайкою, - не відображають всіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відсутні відомості про те, у чому саме полягає вчинення ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства, та чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої внаслідок дій ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 взагалі не було вчинено будь-яких дій, які б могли підпадати під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Працівники поліції, приїхавши на виклик громадянки ОСОБА_2 , формально та необ`єктивно підійшли до з`ясування всіх обставин справи і безпідставно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, необгрунтовано поклавши в основу звинувачень ОСОБА_1 щодо вчинення ним насильства в сім`ї виключно пояснення ОСОБА_2 .

З громадянкою ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не живе і ніколи не жив однією сім`єю, оскільки їх відносини мали місце протягом нетривалого проміжку часу і не були постійними.

При цьому, за час спілкування з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сама вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, по відношенню до матері ОСОБА_1 , за що постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області була притягнута до адміністративної відповідальності.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (и. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Таким чином, враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечував свою вину у вчиненні вказаного правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП особа несе відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП можливо притягнути лише особу, яка умисно вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї (або до одного із членів колишнього подружжя) і яке спричинило чи могло спричинити шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.

З огляду на вище викладені обставини, орган (службова особа), уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести, що в діях особи наявний умисел на вчинення домашнього насильства.

Проте працівником поліції, яким складено протокол, не надано суду доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 .

Також у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано суть правопорушення, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , не розкрито складу правопорушення, в чому воно полягає.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №404272 від 03.10.2022 року не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, оскільки в ньому повністю не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, до протоколу не додано документів, які доводять провину правопорушника, або належним чином завірені їх копії, відсутні пояснення свідків.

Отже, беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у розумінні КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а тому підстави вважати, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відсутні. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що в результаті дій ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.173-2, п.1. ч.1 ст.247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Юрченко