Справа № 463/4701/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/1036/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5, ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень; адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з конфіскацією спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з конфіскацією спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесяти чотирьох) гривень.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 1 год. 55 хв. у м. Львові на вул. Родини Крушельницьких, 5, керував автомобілем «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , у якого встановлені без дозволу територіального сервісного центру МВС України попереджувальні світлосигнальні пристрої, проблискові маячки синього та червоного кольору, чим порушив вимоги пунктів 31.3.г, 32.1.с Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-5 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 1 год. 50 хв. у м. Львові на перехресті вул. Зелена Липова Алея керував автомобілем «Toyota Land Cruiser», з державним номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу, а саме « НОМЕР_2 », правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.9.в Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №007350 від 11 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 1 год. 53 хв. у м. Львові на вул. Зелена, 111, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі з р.н. НОМЕР_3 та зупинений по вул. Родини Крушельницьких, 5, чим порушив вимоги п. 2.7 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року, скасувати вказану постанову та провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що з оскаржуваною постановою не погоджується, вважає таку незаконною, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що жодних доказів вчинення апелянтом правопорушення патрульні не надали. Зазначає, що не мав можливості скористатись своїм правом та написати письмові пояснення по справі, щоб висловити свої доводи та міркування щодо ситуації яка склалась, крім того не мав можливості скористатися професійною правовою допомогою під час складання постанови, так як про таку можливість апелянта ніхто не попередив.

Крім цього вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, однак при постановленні оскаржуваної постанови суд керувався рапортами працівників патрульної поліції та посилається на них як на докази.

Звертає увагу на те, що недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи, відтак апелянт вважає, що факт вчинення ним правопорушень є недоведеним.

Наголошує, що судом першої інстанції був допитаний в якості свідка поліцейський взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , який склав протоколи про адміністративні правопорушення. Однак, на переконання апелянта, свідчення інспектора в суді не можуть бути доказами правопорушення, за відсутності інших доказів, зокрема таких як фото чи відеофіксація.

Стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, а саме листу начальника ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 24 травня 2021 року, та долученим до протоколу по адміністративне правопорушення серії ААБ №105712 від 11 квітня 2021 року на оптичному диску фото та відео, також суд не обґрунтував належним чином причини визнання таких доказів недопустимими, чим грубо порушив принцип змагальності сторін.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт покликається на те, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав наручно у приміщенні суду 18 червня 2021 року, оскільки у день проголошення було складно лише вступну та резолютивну частини постанови, а тому вважає що строк оскарження постанови Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2021 року розпочинає свій перебіг з 19 червня 2021 року та закінчується 28 червня 2021 року, однак враховуючи, що 28 червня 2021 року є офіційно вихідним днем, тому останнім днем оскарження вказаної постанови переноситься на перший робочий день, 29 червня 2021 року.

Судові засідання у даній справі, які були призначені на 20.07.2021, 25.08.2021, 08.09.2021, 15.09.2021, 28.09.2021, 06.10.2021, 22.10.2021, 05.11.2021, 23.11.2021, 08.12.2021, 22.12.2021 відкладались, зокрема за неодноразовими клопотаннями захисника адвоката Качмара І.О.

Крім того, на офіційному сайті Львівського апеляційного суду було неодноразово та завчасно оприлюднено повідомлення про виклик в судові засідання ОСОБА_1 для розгляду поданої ним апеляційної скарги на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року, які були відкладені на 12.30 год 08.12.2021, 11.30 год 22.12.2021, 10.30 год 12.01.2022.

У судове засідання призначене на 10:30 12.01.2022 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Качмар І.О. не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, зокрема 06.01.2021 ОСОБА_1 ознайомлювався із матеріалами справи, та такому було достеменно відомо про судове засідання, призначене на 10.30 год 12.01.2022. Натомість, вкотре, захисником адвокатом Качмаром І.О. було подане клопотання про відкладення справи, яке апеляційний суд розцінює як зловживання процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки такий неодноразово відкладався у зв`язку із клопотаннями захисника.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що таку слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 122-5 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з підпунктом г) пункту 31.3. Правил дорожнього руху передбачено заборону експлуатації транспортних засобів у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Частиною 7 даної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною шостою такої.

Підпунктом в) пункту 2.9. Правил дорожнього руху встановлено зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105712 від 11 квітня 2021 року (а.с.1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 007349 від 11 квітня 2021 року (а.с.7); відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських (а.с.2); рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Бігуна І.О. від 11 квітня 2021 року(а.с.8); рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пріня Н.П. від 15 квітня 2021 року(а.с.4); довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП ст. лейтенанта поліції Х. Попович від 15 квітня 2021 року (а.с.9); постановою Галицького районного суду м. Львова від 1 жовтня 2021 року (а.с.23); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 № 844077 від 11 квітня 2021 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП (а.с.14); поясненнями поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пріня Н.П., наданими в якості свідка в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час складання процесуальних документів.

Крім цього, протоколи про адміністративні правопорушення серії ААБ № 105712 від 11 квітня 2021 року, серії ДПР18 № 007349 від 11 квітня 2021 року оформлені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їх форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства, і вони є складені та підписані уповноваженими на те особами та підтверджують подію і обставини правопорушення, дані яких узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Зі змістом протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 105712 від 11 квітня 2021 року та серії ДПР18 № 007349 від 11 квітня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис, проставлений у відповідних графах, при цьому зазначив, що з доказами не ознайомлений (а.с.1,7).

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних доказів вчинення ним правопорушення патрульні не надали суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та розцінює як спосіб уникнення останнім відповідальності, оскільки зазначене спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пріня Н.П. від 15 квітня 2021 року та його пояснень, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, автомобіль «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 11 квітня 2021 року був обладнаний попереджувальними світлосигнальними пристроями, встановленими без дозволу територіального сервісного центру МВС України.

Також, з рапорту інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Бігуна І.О. від 11 квітня 2021 року та з портативних відеореєстраторів поліцейських, вбачається, що транспортний засіб «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , керування яким здійснював 11 квітня 2021 року ОСОБА_1 , обладнаний спеціальним пристроєм для швидкої зміни номерного знаку шляхом його обертання та з іншого боку номерного знаку такого « НОМЕР_1 » розташований номерний знак « НОМЕР_2 ». При цьому з рапорту патрульного вбачається, що вказаний автомобіль він побачив на перехресті вулиць Зелена-Липова Алея, коли такий рухався назустріч його екіпажу на великій швидкості, та в той час на автомобілі був наявний номерний знак « НОМЕР_2 ». Пізніше після переслідування вказаного транспортного засобу на вулиці Родини Крушельницької ними було зупинено вказаний автомобіль вже з наявним на такому номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Вищевикладені відомості з рапортів інспекторів поліції підтверджуються відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, які були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 01 год. 55 хв. у м. Львові на вул. Родини Крушельницьких, 5, керував автомобілем «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , у якого встановлені без дозволу територіального сервісного центру МВС України попереджувальні світлосигнальні пристрої, проблискові маячки синього та червоного кольору, а також, що ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 01 год. 50 хв. у м. Львові на перехресті вул. Зелена Липова Алея керував автомобілем «Toyota Land Cruiser», з державним номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу, а саме « НОМЕР_2 ».

Апеляційний суд також зазначає, що відомості рапорту інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Бігуна І.О. від 11 квітня 2021 року(а.с.8), та рапорту поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пріня Н.П. від 15 квітня 2021 року(а.с.4) повністю узгоджуються з відомостями вищенаведених письмових доказів, а тому суд першої інстанції вірно взяв їх до уваги при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, а тому суд надає віри вказаним рапортам.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції про те, що ним не взято до уваги лист начальника ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області від 24 травня 2021 року, оскільки з такого вбачається, що слідчо-оперативною групою не було виявлено в автомобілі «Toyota Land Cruiser», р.н. НОМЕР_1 , заборонених предметів чи речей 13 квітня 2021 року, натомість ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення ним адміністративних правопорушень 11 квітня 2021 року.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 , згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ст. 122-5 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33, ст. 36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, в тому числі ті, на які покликається у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 . Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк