Справа № 265/9272/21
Провадження № 3/265/95/22
П О С Т А Н О В А

18 січня 2022 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Орджонікідзевським РВ у місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 22.07.2016, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №465383 від 12.11.2021, 08 листопада 2021 року о 18.08 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного характеру відносно малолітнього сина співмешканки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягали у поштовхах в плече, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю дитини. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З приводу обставин, викладених у протоколі, зазначив, що вину у вчиненні ікримінованого правопорушення не визнає, пояснення, надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, повністю підтримує, просить провадження по справі закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до статті 1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно фабули правопорушення, викладеній у протоколі, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення фізичного насильства відносно малолітнього сина його співмешканки - ОСОБА_3 , яке полягало у поштовхах у плече.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час складання протоколу, вбачається, що останній обставини, викладені у протоколі, заперечував та пояснив, що 08.11.2021 року близько 17.15 години, знаходячись за місцем спільного з дружиною мешкання, він почув, як плаче його син ОСОБА_4 (4 місяці), після чого ОСОБА_5 почав казати його сину, аби він замовк. Оскільки невдовзі плач почав перериватися, а після посилився, він припустив, що ОСОБА_5 рукою затулив ОСОБА_4 рот, аби він замовк. Коли він підійшов до ОСОБА_5 та запитав його, що трапилося, та чому він це робить, той відмовився відповідати. Тоді він потягнув ОСОБА_5 за плече у свій бік, свідком чого стала його дружина. Вирішивши, що він вдарив сина, вона розпочала конфліктувати з ним.

Як вбачається з матеріалів справи, на спростування вищезазначених доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та обґрунтування її вини, всупереч вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, до протоколу не надано жодних об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволили суду зробити висновок про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Рапорт поліцейського за своєю правовою формою є документом, який містить певну інформацію, яка підлягає перевірці, та за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказіві також не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Одні лише письмові пояснення потерпілої також не можуть бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки містять виключно її бачення ситуації, яка сталася 08 листопада 2021 року.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу даного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Міхєєва