ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1292/22 Справа № 199/6138/22 Суддя у 1-й інстанції - СЕНЧИШИН Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який є військовослужбовцем водієм-механіком оператором взводу ПТКР батареї ПТКР ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року у справі про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 гривень.

У постанові суду зазначено, що 12 серпня 2022 року о 23 год. 55 хв. військовослужбовець військової частини, вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 на території Лозівського району Харківської області, під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану останову місцевого суду та повернути матеріали адміністративної справи для належного доопрацювання у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
В обґрунтування, посилаючись на положення ст.18 КУпАП зазначає, що дане адміністративне правопорушення було вчинено ним в умовах крайньої необхідності, оскільки він виконує обов`язки пов`язані з усуненням умов збройної агресії від окупаційних військ рф та виконувана ним робота є стресовою та небезпечною. Враховуючи те, що вчиненим правопорушенням не було завдано шкоди охоронюваним законом інтересам, вважає, що справу може бути закрито на підставі ст.247 КУпАП.
Крім того зазначає, що він був позбавлений можливості у повній мірі здійснити контроль за розглядом вказаної справи зважаючи на помилку, яка була допущена судом, зокрема присвоєння однакового номеру справи № 199/6138/22 двом різним категоріям правопорушення, які були розглянуті одним і тим же суддею 05.09.2022 року. В цей день розглядалася справа про притягнення його до адміністративної відповідальності та невідомої йому особи за ст.173-2 КУпАП, що підтверджується інформацією, яка міститься в ЄДРСР.
Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не врахував його особу та ступінь його вини, тим самим позбавивши його надати пояснення з приводу правопорушення вчиненого у стані крайньої необхідності.
Також вважає, що дану справу було розглянуто не тим судом, оскільки виходячи зі змісту протоколу правопорушення було вчинено на території Лозівської територіальної громади Харківської області, а тому орган, який складав протокол мав би спрямувати його за місцем вчинення, тобто Лозівського районного суду Харківської області, або до місця знаходження його військової частини у АДРЕСА_2 . Згідно інформації, розміщеної на сайті Лозівського районного суду Харківської області зазначається, що відповідно до ч.7 ст.147 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.04.2022 № 16/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Проте, всупереч вимогам вказаної статті, підсудність справ була змінена на підставі розпорядження Верховного суду, а не на підставі рішення Вищої Ради Правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, як того вимагають приписи даної статті. Однак суд, який розглядав справу на вказані обставини взагалі не звернув уваги, хоча й мав відповідну можливість здійснити повернення вказаних матеріалів до органу, що склав протокол для звернення до належного суду. Таким чином, на переконання апелянта, вказані обставини свідчать про те, що суд поверхнево здійснив розгляд справи, що є безумовним порушенням чинного законодавства.
Звертає увагу, що заяву про розгляд справи без його участі він писав завчасно, до моменту присвоєння судом номеру справи, під диктовку працівників правоохоронного органу, що складали протокол про адміністративне правопорушення, зміст якого йому не пояснювали. На той час він вважав, що пише заяву про відмову від надання пояснень з приводу правопорушення, а не заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання вини, а тому він був введений в оману працівниками правоохоронного органу, що складали протокол. Копію протоколу йому також вручено не було, що є порушенням норм КУпАП та позбавило його можливості повноцінно ознайомитися з матеріалами справи.
Вказує, що попри те, що хоча він і отримував від Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська смс-повідомлення про час та місце розгляду справи, але він не був з ними ознайомлений, оскільки на момент отримання вказаних повідомлень, місце дислокації у якому він здійснював виконання бойового завдання не було належним для отримання відповідного повідомлення та був відсутній телефонний зв`язок та інтернет. Таким чином, апелянт стверджує, що проведення судового засідання без його участі позбавило його можливості скористатися своїми правами, передбаченими КУпАП. Зокрема, його було позбавлено можливості подавати клопотання про передачу матеріалів на вирішення трудового колективу, про застосування іншого адміністративного стягнення у вигляді усного зауваження, та й взагалі надавати пояснення з приводу правопорушення.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в порушення вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МОУ від 18.07.2017 № 374 (далі Інструкція) протокол про адміністративне правопорушення не містить точних відомостей про місце скоєння адміністративного правопорушення та в частині відмови надання пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначено особисті дані свідків, у присутності яких було надано відмову та не проставлено їх підписи. Крім того, відсутній акт службового розслідування та не проставлено підпис заступника командира підрозділу військової частини з морально-психологічного забезпечення.
Водночас вказує, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів притягнення його до адміністративної відповідальності за такі сам правопорушення протягом року, або відомостей про вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.
Крім того звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_2 протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.172-20 КУпАП було скеровано з порушенням строків встановлених законом, так як правопорушення мало місце 12.08.2022 року, а до суду справа надійшла лише 30.08.2022 року. В свою чергу, суд першої інстанції в порушення приписів ст.277 КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення даної категорії протягом доби, отримав справу 30.08.2022 року, а розглянув 05.09.2022 року. При цьому, його в суд доставлено не було, а відтак суддя не мав можливості розглянути направлений матеріал у строки, передбачені законом.
Тому, на переконання апелянта, з урахуванням п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, у суду першої інстанції були всі підстави для повернення матеріалів справи для належного доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого необхідно було усунути зазначені недоліки, проте судом цього зроблено не було.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 № 1608 від 13.08.2022 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 549 від 12.08.2022 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.08.2022 року.

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.
Так, згідно протоколу військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 № 1608 від 13.08.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, що 12.08.2022 року о 23 год. 30 хв. солдат ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду, який пояснив, що вживав горілку. В цей же день о 23:55 годині ОСОБА_1 був медично обстежений у лікарні КНП Лозівське територіальне медичне об`єднання Лозівської міської ради Харківської області та встановлено результат 0,98 % проміле. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 в умовах особливого періоду вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. Під час складання протоколу свідки присутні не були, ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП, у графі пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності відсутні пояснення ОСОБА_1 , проте такі пояснення додаються до протоколу на 1 арк. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений та другий примірник протоколу отримав, про що свідчать його особисті підписи в протоколі та розписка про отримання копії адміністративного протоколу (а.с.1-2, 3).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції № 549 від 12.08.2022 року проведеного черговим терапевтом стаціонарного віддідення КНП Лозівське територіальне медичне об`єднання ЛМР Харківської області ОСОБА_2 було встановлено, що ОСОБА_1 12.08.2022 року о 23:55 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,98 % (а.с.5).

Згідно пояснень письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.08.2022 року (а.с.6) вбачається, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 12.08.2022 року вживав алкогольні напої, а саме горілку, тим самим перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання своїх службових обов`язків. У поясненнях зазначено, що вони зі слів самого ОСОБА_1 записані вірно, ним прочитані та клопотань, заяв чи пропозицій щодо проведення службового розслідування (службової перевірки), дій або бездіяльності осіб, які проводять службове розслідування (службову перевірку) він не має, що підтверджується його особистими підписами.
Згідно листа Голови Верховного Суду Данішевської В. від 13.07.2017 р. № 60-1543/0/2-18 (а.с.11), вбачається, що Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, висловив думку про дотримання правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018 року, №131/1449/16-ц від 14.02.2018 року та інші).
Таким чином, оскільки Верховним Судом сформована правова позиція в зазначених вище рішеннях, щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід констатувати, що в Україні діє особливий період.
Отже, аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у його перебуванні в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
При цьому сам факт перебування в стані алкоголького сп`яніння під час виконання службових обов`язків не оспорюється ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та він не заперечував проти цього під час апеляційного розгляду.
З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає неспроможними твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог Інструкції, а також, що йому не було вручено його копію та до протоколу не додано відомостей, що він вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду.
Водночас не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи апелянта про те, що справу було розглянуто не тим судом, з огляду на наступне.
Згідно ст.276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП є м. Лозова Харківської області, що відноситься до територіальної юрисдикції Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду Князєва В. Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей) №16/0/9-22 від 06.04.2022 року, територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області змінено на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.
Отже, матеріали вказаної справи були направлені до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у відповідності до приписів ч.1 ст.276 КУпАП, територіальну юрисдикцію якому було змінено у визначеному законом порядку.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Водночас, на стадії апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права повертати матеріали справи про адміністративне правопорушення для доопрацювання, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, розгляд справи судом першої інстанції з порушенням строків, визначених ст.277 КУпАП також не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки це не впливає на законність прийнятого судом рішення.
У відповідності до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО