Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Александрова Д.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 2 жовтня 2022 року о 01 годині ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Skoda" д/н НОМЕР_2 на вул. О. Теліги, 31/1 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Александров Д.О. зазначає про незаконність та необґрунтованість постанови, оскільки докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні. Захисник не заперечує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак коли його зупинили працівники поліції, висунули припущення стосовно перебування в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмовитись від огляду, той відмовився, тому що це йому запропонували поліцейські. При цьому його підзахисний повідомив, що, дійсно, вживав алкоголь і виїхав терміново шукати товариша, з яким пропав зв`язок, але ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, і це підтверджується записом портативного відеореєстратора поліцейського.

Всупереч вимогам п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, поліцейські умисно не вели безперервну відеофіксацію. До того ж, вони надали завідомо неправдиву інформацію про наслідки відмови від огляду, повідомивши, що передбачено стягнення у виді або штрафу, або позбавлення права керування транспортними засобами, чим спровокували ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, оскільки він вважав, що суд, врахувавши його пояснення, застосує штраф.

З огляду на викладене та, посилаючись на положення ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції, у відповідності з якими обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Александрова Д.О. і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

В суді апеляційної інстанції по суті правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що з огляду на комендантську годину і те, що він виїхав забрати товариша, який не місцевий та загубився в м. Києві і з яким тимчасово був втрачений зв`язок, будучи вперше в житті зупинений поліцейськими, злякався і відмовився від проходження огляду.

Такі пояснення повністю відповідають позиції ОСОБА_1 в суді першої інстанції і також є доказом його винуватості, оскільки зазначені ним події, а тим більше стан внаслідок зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не можуть бути причиною відмови від огляду, яка б заслуговувала на увагу.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Разом з тим відсутність у справі носія з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейським, тобто з моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не свідчить про те, що відеозапис є не доказом.

Наявного в справі запису, який є безперервним і триває 41 хвилину, на переконання апеляційного суду, цілком достатньо для того, щоб пересвідчитись у вчиненні ОСОБА_1 дій з метою ухилення від огляду на стан сп`яніння.

Так, після виявлення запаху алкоголю з порожнини рота водія ( ОСОБА_1 не заперечував, що того дня вживав вино), поліцейський неодноразово пропонував пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням алкотестера "Drager", так і в закладі охорони здоров`я. Всупереч твердженням захисника поліцейські не пропонували ОСОБА_1 відмовитися від огляду, а, навпаки, попередили, що складують протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду. Дійсно, поліцейський повідомив, що за відмову від огляду на стан сп`яніння законом передбачено стягнення у виді або штрафу, або позбавлення права керування транспортними засобами, що є невірним. Однак таке повідомлення не можна розцінювати як провокацію на вчинення правопорушення, враховуючи те, що поліцейські роз`яснили про відповідальність і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і за відмову від огляду на стан сп`яніння.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Александрова Дмитра Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 грудня 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн