Справа № 163/2456/21
Провадження № 3/163/40/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., розглянувши направлені Відділенням поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області протокол серії ААБ №073566 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Любомльського районного суду Волинської області перебувають адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник у попередньому судовому засідання клопотав про відкладення розгляду справи до закінчення перебування ОСОБА_1 на військовій службі.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 №05.05.2022 № 664 на адвокатський запит № 12-21к від 04.05.2022 ОСОБА_2 призваний 25 лютого 2022 на військову службу по мобілізації та з 10.05.2022 переведений у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_2.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Нормами КУпАП не врегульовано питання зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення такої категорії справ.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) поняття „кримінальне звинувачення", „кримінальне правопорушення" мають „автономне значення". У зв`язку із цим Європейський суд з прав людини відповідно до сформованих ним критеріїв самостійно визначає, чи належить те або інше діяння до кримінального правопорушення.

Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи [рішення у справі Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), § 82, § 83]. Перший критерій є лише початковим і не має визначального значення. Водночас другий і третій критерії є вирішальними для з`ясування того, чи підпадає діяння під визначення „кримінальне правопорушення" у розумінні Конвенції. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття «кримінальне звинувачення» достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним" згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної" сфери [рішення у справі Lutz v. Germany від 25 серпня 1987 року (заява № 9912/82), § 55].

Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справах Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція частини 1 статті 130 Кодексу у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і є співмірною з кримінальним покаранням, суд дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння поняття «кримінальне звинувачення» є застосовним і в межах цього адміністративного провадження.

Відтак для вирішення питання про зупинення провадження в цій справі виправданим є застосування норм кримінально-процесуального права.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі № 163/2456/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А. Шеремета