Справа № 496/1854/22
Провадження № 3/496/2639/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний матеріал після повторного дооформлення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про необхідність повернення у третій раз протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно постанов Біляївського районного суду Одеської області від 14.06.2022 року та 01.07.2022 року, адміністративні матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП було повернуто на доопрацювання та належного оформлення до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак вимоги постанов суду від 14.06.2022 року та 01.07.2022 року не виконані, так, відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106-2, 162, 173, 173-1, 173-2, 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203 - 206-1, розглядаються протягом доби, статтями 146, 160, 185-1, 212-7 - 212-20 - у триденний строк, статтями 46-1, 51, 166-9, 176 і 188-34 - у п`ятиденний строк, статтями 101-103 цього Кодексу - у семиденний строк.

В ході розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що відповідно до ст. 277 КУпАП дане адміністративне правопорушення розглядається протягом доби і з обов`язковою присутністю правопорушника, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Водночас, під час надходження вказаних адміністративних матеріалів до суду ОСОБА_1 доставлено не було. Будь-яким іншим чином повідомити останнього про час та місце розгляду справи, щоб виконати вимоги ст. 277 КУпАП, суд можливості не має.

Відповідно до ч.ч. 5, 17 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу» до обов`язків Державної прикордонної служби зокрема входить: організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами; охорона, конвоювання та тримання затриманих осіб і плавзасобів до моменту їх передачі органам прикордонної охорони або іншим уповноваженим органам суміжної держави, іншим правоохоронним органам України або суду.

Крім того, заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 від його імені вкотре не завірена належним чином, що не дає підстав вважати її написаною правопорушником особисто.

Так, при вивченні судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 завірено копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 написом «копія вірна ОСОБА_1 » та його підписом (а.с. 5,6), в протоколі допиту свідка ОСОБА_1 наявний напис останнього «протокол допиту з моїх слів складено вірно. Мною прочитано. ОСОБА_1 » та підпис останнього (а.с. 13) та заява ОСОБА_1 від 26.05.2022 року про розгляд справи без його участі (а.с. 14), проте візуальним оглядам вказаних документів вбачається, що вони написані різним почерком, що ставить під сумнів, що вказані документи були написані однією особою та що цією особою є ОСОБА_1 .

Як зазначено в постанові ККС ВС, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. <…> Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 2 Кодексу про адміністративні правопорушення для забезпечення об`єктивного та оперативного розгляду справи, вважає за необхідне застосувати аналогію закону з процесуальними нормами КПК України. Зокрема з пунктом 1 частини третьої статті 87 КПК України, якою передбачено процесуальну гарантію недопустимості отримання показань від свідка, якого надалі буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, а отримані за вказаних обставин докази в обов`язковому порядку визнаються такими, що отримані з істотними порушенням прав людини й основоположних свобод. Враховуючи викладене, протокол допиту свідка, який наявний в матеріалах справах не може слугувати допустимим доказом в даній справі. А пояснення надані останнім 26.05.2022 року начальнику відділення інспекторів прикордонної служби «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_3 не містять роз`яснень ОСОБА_1 положень ст.ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України при цьому, слід зазначити, що закон покладає обов`язок роз`яснити зазначені прав та обов`язки особі, в якої відбирають пояснення, про те, що «особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом». Тому вказані пояснення суд також не бере до уваги. Враховуючи викладене, суду невідома позиція ОСОБА_1 з приводу вказаного правопорушення.

Крім того в супровідному листі до протоколу за вих. № 21/1463 від 16.08.2022 року за підписом начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 вказано, що завірення заяви, яка опрацьовується особою, що притягується до адміністративної відповідальності та адресовано суду не передбачено Кодексом про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, суд роз`яснює, що:

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 1 липня 2021 року № 144 прийнято ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», які набули чинності 1 вересня 2021 року. Згідно з пунктом 1.1 ДСТУ цей стандарт поширюється на документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально-цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності. Відповідно до п. 5.26 ДСТУ відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожний має право на справедливий і публічний розгляд справи. Допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

В справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Приймаючи до уваги зміст рішень ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що кореспондується з вимогами національного законодавства України, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 268 справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особа, яка притягається до відповідальності має визначені цією статтею права. Ці права ні в якому разі не можуть бути обмежені.

З огляду на те, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки не можуть бути усунуті в суді, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняти у справі законного й обґрунтованого судового рішення, тому суд вважає за необхідне направити дану справу до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення належним чином.

Відповідно до абз. 5 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

За змістом ст. 278 КУпАП повернення судом матеріалів для належного оформлення не перешкоджає органу, якому повернуто такі матеріали, повторно направити їх на розгляд до суду, після належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 256, 278, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП - повернути у третій раз для належного оформлення до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Горяєв