Справа № 308/8710/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 серпня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 28.06.2021, об 11 год 35 хв, у м. Ужгород, по вул. Заньковецької, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, бліде покриття обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано за відеозаписі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Зазначає, що місцевий суд розглянув справу без його участі, про дату, час та місце судового розгляду суд першої інстанції апелянта не повідомив, про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався лише 29 жовтня 2021 року, що є порушенням його права на захист. Водночас постанову суду вважає незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Факт перебування за кермом у стані сп`яніння апелянт заперечує, стверджує, що від проходження огляду у медичному закладі не відмовлявся, що підтверджується матеріалами справи. На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не з`ясував фактичні обставини справи, не дав об`єктивну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи. На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений з численними порушеннями, тому його не слід брати до уваги. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Співака О. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи відкладався, зокрема: 29.12.2021, 16.03.2022, і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку колегія суддів задовольняє з таких підстав.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. Про те, що справа, призначена до розгляду у суді першої інстанції 02.08.2021 апелянту була надіслана судова повістка, однак, відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав вказаний лист, - у матеріалах справи немає. При цьому, копію оскаржуваного судового рішення від 02.08.2021 йому направлено поза межами встановленого законом триденного строку, а саме 18.08.2021, між тим, яких-небудь даних про отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови - немає. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №518501, 28.06.2021, об 11 год 35 хв, у м. Ужгород, по вул. Заньковецької, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, бліде покриття обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано за відеозаписі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, від отримання копії протоколу та від його підписання.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №798377 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП) (а. с. 3).

У рапорті лейтенанта поліції Слава О. зазначено, що 28.06.2021, приблизно о 10 год 25 хв, у м. Ужгород, по вул. Заньковецької, 10, поліцейські зупинили автомобіль марки «Volkswagen», д. н. з. НОМЕР_1 , за порушення водієм приписів п. 2.3 (в) ПДР. Під час спілкування з водієм у поліцейських виникли сумніви щодо його тверезості, адже ОСОБА_1 мав очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився, відтак щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 5).

Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 18.11.2020 (а. с. 8).

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксована на відеоматеріалі, який міститься на DVD- диску, на якому міститься безперервний відеозапис з бодікамер поліцейських DM 3793 та DM 5020 з хронологією подій за участі ОСОБА_1 . На відеозаписі видно, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення ним правил дорожнього руху, що власне водій на початку спілкування не заперечував. У працівників поліції виникли сумніви щодо його тверезості, оскільки у ОСОБА_1 були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, бліде обличчя. На пропозицію працівників поліції пройти у встановленому порядку освідування у медичному закладі водій своєю поведінкою засвідчив, що не бажає виконувати вимогу поліцейських. З відеоматеріалу убачається, що ОСОБА_1 намагався чинити опір поліцейським та спробував залишити місце події, що стало підставою для його затримання (а. с. 9).

Також у матеріалах справи міститься витяг про реєстрацію заяви про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій щодо поліцейських, які здійснили зупинку керованого ним автомобіля: чинив опір, чіплявся за формений одяг та наніс удар поліцейському. У зв`язку зі службовою необхідністю було проведено медичне освідування ОСОБА_1 , згідно з протоколом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №658 від 28.06.2021 у ОСОБА_1 виявлено стан наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські Скунць А. В. та Слава А. В. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і приписи таких нормативно-правових актів.

Так, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими та відеодоказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не повідомивши ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, суд апеляційної інстанції визнає такими, що не впливають на обґрунтованість судового рішення з огляду на таке.

Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглядатиметься в Ужгородському міськрайонному суді, про що свідчать відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується зокрема відеозаписом. Про те, що справу призначено до розгляду у суді першої інстанції на 02 серпня 2021 року, ОСОБА_1 надіслана судова повістка, однак відомості про її отримання у матеріалах справи відсутні. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 до суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день до суду не направляв. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

При оцінці доводів апелянта відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, адже складений з порушеннями, тому вимогам ст. 256 КУпАП вказаний процесуальний документ не відповідає, апеляційний суд такі відхиляє, оскільки при дослідженні змісту протоколу не виявлено жодних невідповідностей його приписам вищевказаної статті. На переконання апеляційного суду, протокол оформлено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та відповідно до п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказаний процесуальний документ містить у собі всі необхідні відомості.

Необґрунтованими апеляційний суд визнає твердження апелянта про те, що за кермом автомобіля у стані сп`яніння не перебував, від проходження огляду у медичному закладі не відмовлявся, що підтверджується матеріалами справи. Беручи до уваги сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, достовірності та допустимості, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання доводів у цій частині такими, що заслуговують на увагу. Так, окрім письмових доказів, наявний у матеріалах справи відеоматеріал, який у хронологічному порядку відтворює події, що мали місце 28.06.2021 за участі ОСОБА_1 , безумовно підтверджує факт порушення водієм вимог п. 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На відеозаписі видно, що неодноразові вимоги поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 ігнорував, аргументуючи це різними причинами. Згодом, водій спробував залишити місце зупинки транспортного засобу, що стало підставою для його затримання та складання у відділку поліції матеріалів адміністративного правопорушення. При цьому, з відеоматеріалу убачається, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, щодо змісту протоколу він не висловлював ані скарг, ані зауважень.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що такі жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відхиляючи ці доводи, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_1 своєю поведінкою продемонстрував, що вимоги працівників поліції пройти освідування він не виконуватиме, натомість при спробі залишити місце події водій чинив опір поліцейським, за що його затримали, що підтверджується витягом про реєстрацію заяви про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій щодо поліцейських, які здійснили зупинку керованого ОСОБА_1 автомобіля: чинив опір, чіплявся за формений одяг та наніс удар поліцейському. У відділку поліції на ОСОБА_1 поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже огляд на стан сп`яніння водій не мав наміру проходити.

Однак, після цього, у зв`язку зі службовою необхідністю проведено медичне освідування ОСОБА_1 , у результаті якого протоколом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №658 від 28.06.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вказаний протокол жодним чином не є підставою для висновку, що працівниками поліції безпідставно та неправомірно був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки до моменту затримання ОСОБА_1 поліцейські неодноразово пропонували водію пройти освідування, що останнім було проігноровано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог п. 2. 5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення на підставі ст. ст. 33 - 35 КУпАП накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 серпня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН