ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3410/21 Номер провадження 33/814/635/22Головуючий у 1-й інстанції Горпинич В.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст.121 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 гривні 00 копійок.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 15 травня 2021 року о 00:40 год. у місті Харкові по вулиці Крамаренківська, буд. 64 керував транспортним засобом ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не працював лівий габарит, при перевірці документів виявилось, що водій не пройшов обов`язковий технічних контроль, чим порушив п.п. 31.3(б) ПДК України. Правопорушення здійснено повторно, протягом року, оскільки був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП постановою серії ЕАМ №2958392 від 10 серпня 2020 року за порушення п.п. 31.4 (в) ПДР України.

ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.4.3 (а) та п.п. 31.3 (б).

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскарживОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що поліцейськими не надано достатніх доказів на підтвердження його вини.

Вказував, що на відеозаписі не зафіксоване правопорушення, оскільки на ньому не видно жодного світлового приладу.

Зазначав, що він не заперечував, що після його зупинки працівниками поліції та перевірки всіх ліхтарів виявилось, що один із ліхтарів не працює. Незважаючи на це інспектором поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення яким визначено непрацюючим ліхтар, який був справний.

Також зазначав, що на момент початку його руху всі світлові прилади були справні, а несправність виникла в дорозі, яку він фізично не міг контролювати.

Вказував на те, що експлуатація транспортного засобу з непрацюючим заднім ліхтарем не заборонена п.п. 31.4.3 (а) і не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи та вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оцінивши подані докази та матеріали справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення: серії ААБ № 119633 від 15 травня 2021 року, постановою серії ЕАМ №2958392 від 10 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, відеозаписом оглянутим у судовому засіданні, на якому зафіксовано факт адміністративного правопорушення та процедуру складання протоколу.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №119633 від 15 травня 2021 року складеного інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Боженова М.О., 15 травня 2021 року о 00:40 год. ОСОБА_1 у місті Харкові по вулиці Крамаренківська, буд. 64 керував транспортним засобом ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не працював лівий габарит, при перевірці документів виявилось, що водій не пройшов обов`язковий технічних контроль, чим порушив п.п. 31.3(б) ПДК України. Правопорушення здійснено повторно, протягом року, оскільки був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП постановою серії ЕАМ №2958392 від 10 серпня 2020 року за порушення п.п. 31.4 (в) ПДР України.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.4.3 (а) та п.п. 31.3 (б).

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, щодо відсутності порушень ОСОБА_1 п.п.31.3 (б) ПДР України, виходячи з наступного.

Згідно п.п.31.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕТ203357533 від 03 березня 2021 року, автомобіль ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до копії рішення від 10 серпня 2015 року Інститут тваринництва НААН України є неприбутковою організацією, тобто ОСОБА_1 використовується вказаний автомобіль не задля отримання прибутку.

Щодо порушень ОСОБА_1 п.п. 31.4.3. (а) ПДР України апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п.п.31.4.3 (а) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам Зовнішні світлові прилади кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Отже, керування автомобілем з непрацюючим лівим габаритом на автомобілі не можна віднести до несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), яка забороняє його експлуатацію.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду справи судом не дотримано вимог закону, яким приписано забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з`ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Однак ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту ПДР 31.4.3, який ним порушений не був, тому застосування до нього покарання передбаченого ч. 1.ст. 121 КУпАП, як за керування транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) є неправомірним.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що з дослідженого відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що даний відеозапис є неповним та складається з декількох частин, які не містять запису з якого чітко було б видно несправність лівого габариту.

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Тому апеляційний суд не може брати як за належний доказ такий відеозапис.

Таким чином приходжу до висновку, що до матеріалів справи не долучено доказів, які беззаперечно підтверджували би винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, суд вважає наявність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України не підтверджено достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апелянта про не допуск його представника ОСОБА_2 у судове засідання, апеляційний суд відхиляє виходячи із наступного.

Главою 21 КУпАП передбачено виключний перелік осіб, які беруть участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, учасниками справи про адміністративне правопорушення є: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілий, законні представники, представники, захисники, свідок, експерт та перекладач, тобто КУпАП не передбачено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь помічник особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, як слідує з наданої довіреності ОСОБА_1 уповноважує, зокрема, ОСОБА_2 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями, зокрема, в усіх судових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-р/п (справа 1-17/2000), на яке посилається і сам апелянт, Положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_3 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

При вирішенні питання про наявність у фахівців у галузі права повноважень на здійснення захисту в справах про адміністративне правопорушення суду належить також з`ясовувати, яким саме законом їм надано право брати участь у таких справах як захисникам. Інші фахівці в галузі права мають діяти у межах спеціального закону, який на даний час не прийнятий, тим самим законодавець обмежив участь таких осіб у якості захисника чи представника, які діють на праві довіреності та мають лише юридичну освіту.

Таким чином, за відсутності спеціального закону інші фахівці в галузі права не можуть приймати участь як захисники в справах про адміністративні правопорушення.

У матеріалах справи відсутні документи на підтвердження, що ОСОБА_2 має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання юридичної допомоги, а також за відсутності спеціального закону, який надавав би право іншим фахівцям у галузі права повноваження на здійснення захисту в справах про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом вірно зазначено, що ОСОБА_2 не мав процесуальної можливості приймати участь у справі у якості представника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль