Справа № 304/1447/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою, 27 вересня 2021 року, о 16 год 18 хв, між населеними пунктами с. Зарічево та с. Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Skoda Octavia", д/н НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки апелянт його пропустив через поважні причини. Зокрема вказує на те, що ним на адресу місцевого суду було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд залишив його поза увагою, відтак розглянув справу через два тижні після надходження матеріалів до суду. На думку апелянта, вищезазначене є підставою для висновку про порушення його прав на захист, та недотримання судом вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є неприпустимим. Стверджує, що з копією оскаржуваної постанови від 18.11.2021 він ознайомився 30 листопада 2021 року. При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідно до його письмових пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, він визнав свою вину. Однак, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що його пояснення слід трактувати таким чином: «…викурив траву два дні до того, позаяк поліцейські його попередили, що складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44 КУпАП». При цьому, зазначає, що у день складання протоколу він взагалі не керував транспортним засобом. Водночас, апелянт має сумніви відносно достовірності результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. У контексті цього, стверджує, що жодне біологічне середовище на дослідження у нього не відбирали, тому є незрозумілим на підставі якого саме дослідження лікар встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки освідування він пройшов за допомогою приладу «Драгер». Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, адже йому не було запропоновано пройти освідування на місці зупинки автомобіля. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях апелянта події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що у провадженні Перечинського районного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. Про те, що справа призначена до розгляду у суді першої інстанції на 18.11.2021 ОСОБА_1 була надіслана судова повістка про виклик до суду у вигляді SMS-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку (а. с. 10). З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань про відкладення судового засідання на інший день не подавав. При цьому, копію оскаржуваного судового рішення йому направлено у встановлений законом триденний строк, а саме 19.11.2021, однак, дані про те, що апелянт її отримав своєчасно, - відсутні. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з обґрунтуванням мотивів незаконності та необґрунтованості постанови.

Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 04.04.2022, однак до суду він не з`явився, хоча знає про те, що в суді розглядається подана особисто ним апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від ОСОБА_1 не надходило. При цьому береться до уваги, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №235946, зазначено, що 27 вересня 2021 року, о 16 год 18 хв, між населеними пунктами с. Зарічево та с. Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Skoda Octavia", д/н НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що: «25.09.2021дійсно викурив марихуану «траву» у чому зізнаюсь». Своїми підписами він підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, копію процесуального документу отримав, відомості щодо його особи внесені правильно.

Висновком лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №593 від 27.09.2021, ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 2).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №928756, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 3).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27.09.2021, водія ОСОБА_1 направлено та доставлено до медичного закладу інспектором УПП в Закарпатській області Кирлик Ю. В. (а. с. 5)

Відеозаписом з бодікамер поліцейських зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 9.2. б ПДР, та його згоду на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а. с. 7).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції Кирлик Ю. В. та Богданов В. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , який проводив огляд на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на адресу місцевого суду ним направлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд залишив його поза увагою та розглянув справу через два тижні після надходження матеріалів до суду, тим самим позбавив ОСОБА_1 права на захист, апеляційний суд визнає такими, що не підтверджуються жодними доказами. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які могли б свідчити про достовірність вказаних тверджень, тому ці доводи визнаються апеляційним судом надуманими і такими, що спрямовані виключно на намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за скоєне. Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду він не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Тому, твердження ОСОБА_1 про нібито порушення його права на захист у зв`язку з розглядом справи за його відсутності, не визнаються, з урахуванням конкретних обставин справи, підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суд апеляційної інстанції поновив апелянту строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду є твердження ОСОБА_1 про те, що пояснення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення слід трактувати так: «…викурив траву два дні до того, позаяк поліцейські його попередили, що складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44 КУпАП». Апеляційний суд вважає, що у своїх поясненнях апелянт визнав факт перебування у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено, зокрема висновком лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №593 від 27.09.2021, ОСОБА_2 , який підписаний особисто ОСОБА_1 , і який особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не оскаржувався.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №928756 та відеоматеріалом, що міститься на DVD-диску, які є належними доказами у справі, спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що у день складання протоколу він взагалі не керував транспортним засобом. Тому, доводи в цій частині визнаються апеляційним судом як безпідставні та надумані.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, адже ОСОБА_1 не було запропоновано пройти освідування на місці зупинки автомобіля, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , та перевірки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у поліцейських були сумніви щодо тверезості водія. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

З медичного висновку убачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ». Зі змістом медичного висновку особи, яка пройшла освідування у встановленому законом порядку ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його підписом. Про законність процедури направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, щодо якого жодних скарг, заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не висловив.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що при направленні водія ОСОБА_1 на огляд у медичний заклад та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не дотримано вимоги ст. ст. 255, 256 КУпАП, - адже такі свого підтвердження не знайшли

Твердження ОСОБА_1 про те, що процедура проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння була з порушеннями, адже біологічні середовища у нього не відбиралися, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», - апеляційний суд вважає надуманими, адже ні суду першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які можуть ставити під сумніви законність процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та достовірність медичного висновку.

Так, відповідно до медичного висновку КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2021, на момент проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Своїм підписом у висновку апелянт засвідчив, що з результатом медичного огляду він ознайомлений. При цьому, суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги не встановив жодних даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема висновку лікаря, - на такі дані також не вказується і в апеляційній скарзі.

Водночас, апеляційний суд констатує, що будь - яких підстав вважати, що медичний висновок не може бути належним доказом у справі - відсутні, адже ОСОБА_1 не заперечував той факт, що пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відповідно до встановленого законом порядку, при цьому з протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений уже після проведення медичного огляду за результатами освідування, убачається, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що: «25.09.2021дійсно викурив марихуану «траву» у чому зізнаюсь», однак, будь-яких застережень, зокрема щодо способу проведення медичного огляду, ймовірної похибки у дослідженні чи незгоди з результатами огляду, - пояснення ОСОБА_1 , а також інші матеріали справи не містять. Тому, факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН