ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 6 ст.470 МК України,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 000,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Слобожанської митниці Держмитслужби витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 572 грн 04 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є незаконною і необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що термін вивезення автомобіля закінчився 03 грудня 2018 рок та на момент притягнення його до адміністративної відповідальності, сплинули строки відповідальності.

Вказував, що на момент ввезення автомобіля на територію України ст. 470 була викладена в іншій редакції.

Звертає увагу на те, що він не мав можливості вивезти автомобіль до 02 грудня 2018 року поза межі України, оскільки станом на 02 грудня 2018 року він не мав посвідчення водія.

Крім того зазначав, щ у матеріалах справи міститься копія митної декларації, яка складена та підписана не ним .

Разом з тим вказував, що місцевий суд розглянув справу за його відсутності.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч.6 ст.470 МК України.

Також прохав у разі відсутності підстав для закриття провадження за відсутності події і складу злочину, прохав закрити провадження у зв`язку із закінченням складу злочину.

При цьому апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому зазначає, що він не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, а копія оскаржуваної постанови отримана ним лише 15 лютого 2022 року, що знаходить своє підтвердження у матеріалах справи і є обґрунтованою підставою для поновлення строку, який був пропущений через незалежні від ОСОБА_3 обставини.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки.

Слобожанська митниця Держмитслужби також повідомлялась про розгляд справи, при цьому у судове засідання представник не з`явився, будь-які клопотання не надходили.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно зі ст. 90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст. 95 МК України, передбачено, що для автомобільного транспорту встановлюються строк транзитних перевезень у 10 діб, у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

Протоколом про порушення митних правил №0236/80700/20 від 13 лютого 2020 року, встановлено, що 22 листопада 2018 громадянином України ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС транспортний засіб особистого користування «DAEWOO-FSO MOTOR LANOS», VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), з метою транзиту з терміном вивезення до 02 грудня 2018 року включно.

Разом з тим, на момент ввезення транспортного засобу диспозиція ст. 470 МК України передбачала відповідальність, зокрема, за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення.

Зазначена норма закону складалась із трьох частин та санкція будь-якої із них в тій редакції була більш м`якою, ніж санкція ч. 6 ст. 470 МК України у діючій редакції.

Законом України №2612-VII від 08 листопада 2018 року внесено зміни до ст. 470 МК України, яка наразі містить 6 частин.

Відповідно до Закону України №2725-VIII від 16 травня 2019 року, редакція ч. 6 ст. 470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

Диспозицією ч.6 ст. 470 МК України встановлена відповідальність за перевищення встановлених статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення цього правопорушення передбачене накладення стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскації таких транспортних засобів.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися як правопорушення.

Згідно з положенням ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені МК України, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ч. 6 ст. 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Однак, такі дії на час ввезення вказаного транспортного засобу як окремий склад правопорушення законом (МК України) не були передбачені.

Отже, дії ОСОБА_1 в редакції Закону, який був чинним на час скоєння правопорушення, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що положення ч. 6 ст. 470 МК України, на час ввезення вказаного транспортного засобу не діяла і не була передбачена законом, як окремий склад правопорушення та посилює відповідальність за адміністративні правопорушення, порівняно з попередньою редакцією ст. 470 МК України, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст.470 МК України у чинній наразі редакції не узгоджується з положеннями закону.

Апеляційний суд за результатами розгляду справи вважає, що в межах даного провадження відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того під час апеляційного розгляду у Харківському апеляційному суді ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що митна декларація письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України ним не складалась та до митних органів не подавалась.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП України, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Апеляційний суд не вбачає підстав для проведення судової почеркознавчої експертизи, а тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року скасувати.

Закрити провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , за ч. 6 ст. 470 МК України, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль