ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/875/22 Справа № 215/4258/21 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Малиці Юрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2022 ОСОБА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою 23.06.2021 о 22:16 год. в місті Кривому Розі по вул. Сергія Колачевського, буд. 67 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності 2 свідків, що зафіксовано БК АЕ 00152, АЕ 00127, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Малиця Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 14.07.2022, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на оскарження постанови, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку оскарження судового рішення, апелянт вказує на те, що справа була розглянута без участі сторони захисту, тоді як копію повного тексту постанови було отримано лише 05.07.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску цього строку та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи та істотне порушення норм матеріального і процесуального закону. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не повідомив сторону захисту про дату і час розгляду справи та розглянув її за їх відсутності, внаслідок чого було порушено право на захист ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови.

Разом з цим, захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений з істотним порушенням вимог діючого законодавства, оскільки в ньому викладені дві фабули взаємовиключних подій, які підпадають під різні пункти порушень ПДР України, тому, на думку апелянта, не розкрито суть та ознаки правопорушення, що йому закидається. Водночас, апелянт вказує, що в цьому протоколі не відображено докази, які до нього долучаються та якими суд обґрунтовував своє рішення, й протокол був складений за відсутності свідків, що свідчить про його недопустимість, як доказу, проте ці обставини залишилися поза увагою суду, з`ясування яких істотно вплинуло би на його висновки.

Окрім того, захисник посилається на те, що письмові пояснення свідків, які містяться у справі, є також недопустимими доказами, оскільки були надані не тими особами, котрі вказані у протоколі при його складанні та їх зміст стосується зовсім іншої особи, яка до цієї справи не відноситься, як і зміст рапорту інспектора поліції, що не було перевірено судом першої інстанції при визнанні ОСОБА_1 винуватим у вчиненому. До того ж, вказує на те, що у справі відсутній відеозапис, яким би було зафіксовано безпосередньо факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі, як і довідка про найменування технічного засобу, яким здійснювався цей запис, проте цим недолікам у діяльності працівників поліції, які вину ОСОБА_1 у вчиненому не підтверджують, суд належної оцінки також не надав та дійшов висновків, які не ґрунтуються на вимогах закону. З огляду на викладене, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Малиця Ю.М. не з"явилися, надіславши на адресу суду заяву про розгляд скарги без їх участі, тому апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутності її учасників, а копію оскаржуваного рішення стороною захисту було отримано 05.07.2022, тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови й приходить до висновку, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, цей строк слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєні цього правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №275661 від 23.06.2022, в якому зафіксовані фактичні обставини справи, в тому числі виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп"яніння, який ним підписаний без будь-яких зауважень; відеозаписом з боді-камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на виявлення ознак алкогольного сп"яніння, оскільки не заперечував свій нетверезий стан та факт керування автомобілем, який був зупинений працівниками поліції.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилися у відмові особи від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає та стороною захисту таких надано не було.

Суд звертає увагу й на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи скарги захисника про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 , у зв"язку з тим, що справу було розглянуто без повідомлення сторони захисту, є безпідставними з огляду на наявні у справі судові повістки, які направлялися її учасникам та змісту поданого захисником Малицею Ю.М. клопотання про відкладення розгляду справи, про дату та час якої, йому було відомо.

Поряд з тим, твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений з істотним порушенням вимог діючого законодавства, оскільки в ньому викладені дві фабули взаємовиключних подій, які підпадають під різні пункти порушень ПДР України, й не відображено доказів, які до нього долучаються, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що в цьому протоколі, з урахуванням вимог ст. 256 КУпАП, які були повністю дотримані під час його складання, викладена суть правопорушення й ознаки, що утворюють склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не має.

Що стосується доводів скарги про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп"яніння, то вони є неспроможними, оскільки не ґрунтуються на положеннях ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, що у цьому випадку було дотримано.

Також, апеляційним судом не встановлено порушень порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги, є безпідставними.

Разом з цим, посилання захисника на недоведення факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , є необґрунтованим та спростовується відеозаписом з боді-камери інспектора поліції, долученим до справи, на якому зафіксовано подію вчинення правопорушення, де перебував за кермом автомобіля саме він, після того, як до нього після зупинки, підійшли працівники поліції та будь-яких інших осіб, поряд з транспортним засобом чи в ньому зафіксовано не було.

При цьому, посилання апелянта, як на підставу для скасування судового рішення, на відсутність доказів законності зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 також є безпідставними, з огляду на рапорт поліцейського Вільчинського А.В., відповідно до змісту якого ОСОБА_1 було зупинено на підставі вимог ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію", з описом фактичних обставин справи.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Малиці Юрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити захиснику Малиці Юрію Михайловичу в інтересах ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Малиці Юрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко