Справа № 355/551/22
Провадження № 3/355/768/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №184266 від 23.06.2022 вбачається, що 23.06.2022 о 13 год. 20 хв. в смт. Баришівка, вул. Торф`яна водій ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що 23.06.2022 року о 13.00 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 рухався у справах в смт. Баришівка по вул. Торфяній. На зустріч йому наближався автомобіль патрульної поліції, який після роз`їзду з автомобілем Лук`яненка, розвернувся і почав рух за ним. Помітивши за собою поліцейський автомобіль, який рухався за ним без ввімкнення проблискових маячків, ОСОБА_2 зупинили.

З патрульного автомобіля вийшли працівники поліції, які належним чином не представилися, без пояснення причини зупинки вимагали надати документи на керування транспортним засобом безпосередньо в руки поліцейським для перевірки. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово просив надати докази його правопорушення, зокрема, назвати причину зупинки і підставу на якій він зобов`язаний передати документи безпосередньо в руки поліцейському. Вказані прохання працівниками поліції були повністю проігноровані, а за відмову передати документи на право керування транспортним засобом на ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 126 КУпАП. В подальшому, ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній не відмовився, оскільки нічого забороненого ні в цей день, ні в інші дні не вживав. Даний огляд йому було запропоновано пройти безпосередньо біля автомобіля патрульної поліції. Вказаний огляд проводився приблизно о 13.20, 23.06.2022 із застосуванням вимірювального пристрою Драгер і виявився негативним.

В той же час, під час того, як ОСОБА_2 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння інший поліцейський сам підійшов до автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 та відкривши праві передні дверцята почав обшукувати автомобіль. Це бачив і свідок -пасажир вищезазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 , проживаючий в с. Коржі, Баришівського р-н, вул. ГрушевськогоДЗ. На зауваження ОСОБА_2 , що дозволу на обшук автомобіля він не давав, працівник поліції зауважив, що такий дозвіл на даний момент не потрібен, а він в свою чергу знайшов в автомобілі згорток з білою речовиною.

Не сприймаючи зауваження, що даний згорток ОСОБА_1 бачить вперше, працівниками поліції було неодноразова запропоновано визнати себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, оскільки в іншому випадку автомобіль буде вилучено, а на нього крім кримінальної справи буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Визнавати себе винним ОСОБА_2 відмовився, а тому працівниками поліції безпідставно вилучено транспортний засіб та внесено відомості до ЄРДР № 0000122.

Вказане кримінальне провадження 22.07.2022 року закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у накладені арешту на транспортний засіб прокурором у справі ОСОБА_4 відмовлено.

В подальшому, після вилучення автомобіля та відмови від визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, ОСОБА_2 було запропоновано ще й пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від чого останні теж не відмовився і прослідував о 16.45 (тобто більш ніж після трьох з половиною годин зупинки та безперервного спілкування з представниками поліції) в автомобілі патрульної поліції до Березанської міської лікарні.

Вже в лікарні йому було запропоновано здати сечу для проведення аналізу та пройти різні тести. На що ОСОБА_2 зазначено, що на даний момент у нього відсутня фізіологічна можливість здати сечу. Йому відповіли, що або він здає сечу або складають протокол, так як у поліцейських не має часу чекати чи возити його по клінікам. При цьому, він виконав усі вимоги лікаря, які йому ставились і від ніяких процедур не відмовлявся. Крім того, у своїх поясненнях вказав, що не заперечує проти проходження огляду у іншій клініці.

Вказане працівниками поліції було проігноровано та складено протокол за ст. 130 КУпАП, за нібито відмову від проходження медичного огляду.

Однак ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду. А лише в силу фізіологічної неможливості, не мав змоги здати саме аналіз сечі. Він намагався здати сечу для проведення відповідного дослідження, що йому не вдалося внаслідок фізіологічних причин, однак з відео наданого працівниками поліції зафіксовано лише відмову від проходження, і жодним чином не зафіксовані слова ОСОБА_2 щодо неможливості здачі сечі та бажання здачі крові.

Будь-яких відомостей щодо неможливості лікаря взяти зразки слини, змивів з поверхонь губ, шкірного покриву і рук, чи крові з огляду на неможливість отримати сечу, матеріали справи не містять.

Просив звернути увагу суду на те, що у справі є пояснення самого ОСОБА_5 , що він від огляду не відмовляється і бажає пройти його у іншій клініці.

Адвокат Єрмоленко О.В. в судовому засіданні подав письмові заперечення до протоколу, в якому посилається на порушення інструкції, якою мають керуватись поліцейські. Також просив звернути увагу суду, що відео з нагрудних боді-камер, що додано до адміністративних матеріалів відсутній, а міститься тільки аудіо-запис, в на якому зафіксовано лише факт відмови, з якого суд не може зробити об`єктивну оцінку всіх подій і розмов, які були в момент складання протоколу. Також посилається на інші численні порушення допущені працівниками поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у етапі сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Суд звертає увагу на те, що з відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу. Також неможливо переконатись, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які б були передумовою до пропозиції поліцейським пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відеозапис, наданий поліцейськими до матеріалів справи не повий, по суті змонтований, оскільки взагалі містить всього декілька файлів та не мстить інформації про причину зупинки транспортного запису, а якому нібито рухався ОСОБА_1 , його номерний знак, а також яким шляхом здійснювалася перевірка перебування водія в стані наркотичного сп`яніння та стало підставою для пропозиції пройти огляд у медичному закладі, що суперечить Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відєокамер/ відеореєстраторів / працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», відповідно до якої запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). В даному випадку додані відео файли мають фрагметальний характер та зйомка починається від початку перебування особи, що притягується до адміністративної відповідальності в лікарні.

У нещодавній постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року №К/9901/21130/18 (справа №404/4467/16-а) йдеться, зокрема, про таке: «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Нормою ст.266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Так, пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.7 І розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ІІ розділом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року/, передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Із метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

У протоколі №184266 інспектором зафіксовано «… ОСОБА_1 керував тз ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків..», однак така підстава відсутня у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а встановлення факту перебування особи у стані наркотичного сп`яніння має бути проведено у порядку, визначеному нормами КУпАП, наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», постанові КМУ від 17.12.2008 №1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що не було здійснено інспектором.

Більше того, яким чином зафіксовані та встановлені наведені вище ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Відображення інспектором наведених ознак порушує наведені вище норми КУпАП та інструкцій.

Крім того враховується, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуття алкотестера Драгер, проїхав до лікарні, і з не залежних від нього причин лікарі не змогли перевірити його стан сп`яніння, окрім як відібрання аналізів, а саме здачі сечі.

Враховуючі наведені обставини, суддя приходить до висновку, що наведені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, що не зафіксовані інспектором належним чином, є лише його суб`єктивною оцінкою стану людини, що ставить суддю під сумнів їх наявності. Отже, направлення водія до медичного закладу є безпідставною.

За правилами кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають суду підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 поза розумних сумнівів.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ