П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 січня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М., з участю: секретаря Голубицької І.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сватенко В.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Полтавській області щодо: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2021 року серії ААБ № 146998, 30.10.2021 року в 00.45 годин ОСОБА_1 по вул. Є. Коновальця, 2 м. Полтави керував автомобілем Audi A4 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї провини не визнав та пояснив, що 29 жовтня 2021 року перед опівніччю він з друзями відпочивав в мікрорайоні Сади-2 м. Полтави, вживали пива та в автомобілі слухали музику. Транспортний засіб Audi A4 д.н. НОМЕР_1 був припаркований на узбіччі, ніхто ним не керував і до ранку цього робити ніхто не збирався, усі проживали поруч. У цей час до них під`їхали працівники патрульної поліції та наказали йому прибрати автомобіль у двір свого будинку, на що він відмовлявся, мотивуючи, що вжив алкоголь і цього робити не буде. Тоді вказані працівники поліції в категоричній формі стали зобов`язувати його сісти за кермо і від`їхати в двір. Виконуючи вказівку, він сів за кермо та щойно заїхав у двір свого будинку, ці ж самі працівники поліції одразу наздогнали його і стали оформляти матеріали про адміністративне правопорушення, із чим він категорично не погоджувався й на місці неодноразово пояснював на відеозапис дані обставини. Просив закрити справу.

Захисник Сватенко В.Б. теж просила закрити справу, мотивуючи недоведеністю вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Частина 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 62 Конституції України визначено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справі «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У такому обвинуваченні застосовним є стандарт доведення поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що допустимість доказів визначається законністю джерел, умов і способів їх одержання. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви, Європейський суд з прав людини зазначив, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення правопорушення, тобто отримання доказів і порушення справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинено, для того, щоб можна було встановити факт правопорушення, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки їх отримано внаслідок істотного порушення прав людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд, в тому числі у справі № 323/669/19. На недопустимість провокації адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП вказував і Полтавський апеляційний суд, зокрема, у постанові від 24.05.2021 року у справі № 554/2671/20.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в 00.45 годин 20.10.2021 року наданими суду матеріалами справи не доведений поза розумним сумнівом.

Наявні відеозаписи з відеореєстратора та бодікамер працівників поліції не містять даних про перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля Audi A4 д.н. НОМЕР_1 в указаний час.

Крім того, усі відеофайли надані суду в копіях небезперервних файлів фіксації події правопорушення, не підписаних електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватись судом в якості допустимих електронних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

На переконання суду, надані матеріали на оптичних дисках підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення яких мають у матеріалах справи, були залучені значно пізніше і не підтвердили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Направлення для огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі ОСОБА_1 не вручалось (а.с.4).

У той же час допитані безпосередньо судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 про те, що, коли вперше приблизно опівночі 30.10.2021 року до них прибули працівники поліції останній транспортним засобом не керував, проте поліцейські настійливо наказували йому відігнати свій автомобіль у двір, незважаючи на те, що він повідомляв їм про те, що випив пива.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Недоведеність винуватості особи в даному випадку охоплюється такою підставою для закриття як відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки інших підстав зазначена норма (п. 1 ст. 247), не містить.

Аналізуючи докази, які маються в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних, допустимих та достовірних доказів правомірності затримання ОСОБА_1 , факту керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння, відсутності провокації з боку працівників поліції та дотримання останніми своїх службових обов`язків щодо фіксації правопорушень, тому винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду області через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя В. М. Микитенко