ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1018/22 Справа № 204/5187/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Мальцевої І.М., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу захисника Мальцевої І.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривні.

ОСОБА_1 було визнано винним у тому, що він 10 липня 2022 року о 11 год. 10 хв. у м. Дніпрі, на пр. Пушкіна, біля буд. 6, керував транспортним засобом Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, сповільненість мови та рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на камеру № 472213, 471453. При цьому, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Мальцева І.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 08.08.2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАп.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що :

- у поліцейських не було підстав для зупинення автомобіля ОСОБА_1 , а отже вони діяли всупереч п.1. ч.1 ч.3 ст.35 закону України «Про національну поліцію», яким передбачений обов`язок поліцейського проінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки;

- останнього не було відсторонено віл керування;

- на відеозапису немає повної фіксації того, як поліцейські встановлювали обставини стану сп`яніння у водія;

- склад правопорушення не доведений належними, допустимими та достатніми доказами;

- поліцейськими не дотриманий порядок проведення огляду на стан сп`яніння передбачений п.п.1,2,4,6 Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, адже на відео немає доказів фіксації огляду поліцейськими водія ОСОБА_2 для виявлення ознак наркотичного сп`яніння які вказані в протоколі, а саме: звуження зіниць очей які не реагують на світло та сповільненість ходи та мови;

- відеофіксація підтверджує факт того, що ОСОБА_3 не мав сповільненної ходи та мови, його хода була звичайна, без жодних ознак сповільненості, він адекватно реагував на ситуацію, відповідав на питання поліцейських, слідкував за ходом думок поліцейських і вів діалог одночасно з ними трьома;

- поліцейські підбурювали ОСОБА_2 понести покарання шляхом спонукання його відмовитись на камеру від проходження огляду в медичному закладі. А такі дії поліцейських є порушенням норми ч.4 ст. 7 закону України «Про національну поліцію» якою заборонено поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- до протоколу не долучений Акт огляду на стан сп`яніння, процедура проведення огляду була без застосування технічних засобів фіксації і без присутності двох свідків;

- поліцейські порушили приписи Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів який визначає порядок проведення огляду поліцейським;

- під час складення протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_4 зміст ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 КУпАП, у тому числі його право заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, користуватися послугами адвоката;

- суд не взяв до уваги висновок КП «ДБКЛПД`ДОР, який був підтверджений копіями витягу з медичного журналу реєстрації медоглядів, акту медичного огляду та результати аналізу біоматеріалу доказ, який, на думку апелянта, підтверджує невинуватість водія;

- суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що іншої роботи, крім здійснення послуг водія таксі, він не має, адже свою основну роботу будівельника втратив через війну в Україні і у разі позбавлення його прав керування він буде жити за рахунок пенсії своєї матері.

Заслухавши доповідь судді, думки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мальцевої І.М., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, в якому винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №103093 від 10.07.2022 року, складеним правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку та підписаним ОСОБА_1 без жодних зауважень, відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження працівників патрульної поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Лише у вказаних випадках п.7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, передбачає огляд водія в найближчому закладі охорони здоровя, однак матеріалами провадження такі обставини не встановлені.

Апеляційним переглядом встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, сповільненість мови та рухів,, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, направленням на огляд водія та відеозаписом з місця події від 10.07.2022 року, якими також зафіксовано й те, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не погодився.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено проведення огляду на стан сп`яніння не приймається до уваги, оскільки пропозиція пройти огляд в медичному закладі та відмова ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі події, наявному у матеріалах справи, а в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проходження огляду на місці не передбачено, тому огляд на місці ОСОБА_1 не пропонувався, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається виключно у медичних закладах, від якого останній відмовився. До того ж, в даному випадку відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння фіксувалася на бодікамеру працівника поліції, тож не було підстав для запрошення свідків для проведення даної процедури, що цілком узгоджується з приписами ст. 266 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду й доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права і обов`язки, оскільки відповідно до протоколу та наявного відеозапису останньому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відсутність же в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, на що є посилання в поданій стороною захисту апеляції, на думку апеляційного суду, не спростовує висновки місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини жодним чином не є підставою для визнання такого огляду недійсним, тож порушення процедури проходження огляду шляхом направлення водія до закладу охорони здоров`я апеляційним судом не встановлено.

Доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, не впливають на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та не є тією безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки не спростовують винність останнього у скоєному правопорушенні, а отже правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Ба більше, підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не впливають на висновки суду щодо доведення вини водія транспортного засобу та мають наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

Не можуть вважатися слушними й доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не долучений Акт огляду на стан сп`яніння, а процедура проведення огляду була без застосування технічних засобів фіксації, оскільки ці обставини жодним чином не є підставою для визнання такого огляду недійсним, а в матеріалах справи наявний відеозапис з бодікамер патрульних поліцейських № 472213, 471453, тож порушення процедури проходження огляду шляхом направлення водія до закладу охорони здоров`я апеляційним судом не встановлено.

Не бере апеляційний суд, як і суд першої інстанції, до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений 11.07.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд 10.07.2022 року о 12:30 годині, ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.31), хоча ОСОБА_1 медичний огляд пройшов і без пропущення двогодинного строку, але відповідно до ст. 266 КУпАП такий огляд має проводитись лише у присутності поліцейського і як слушно зазначив суд першої інстанції, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, передбачена п.2.5 ПДР, і в цьому разі питання стосовно тверезості водія під час керування транспортним засобом не вирішується.

Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, і доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_5 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також судом в даному випадку обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

У контексті вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування, у зв`язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мальцевої І.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко