Постанова

Іменем України

25.10.2022 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

01 вересня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №088854 від 22.08.2022р., 21.05.2022р. об 15 год. 00 хв. на автодорозі М-10 Львів - Краковець 10 км.+950м. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes - Sprinter 315 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не відреагував на її зміну, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, здійснюючи поворот ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не дав дорогу автомобілю DAF АЕ85ХС д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів, та в подальшому автомобіль Mercedes - Sprinter 315 д.н.з. НОМЕР_1 інерційним рухом здійснив наїзд на припаркований автомобіль DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

В судові засідання, призначені судом на 19.09.2022р., 07.10.2022р. та 25.10.2022р. правопорушник ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Таку поведінку ОСОБА_1 суд розцінює як небажання брати у участь в судовому процесі з метою захисту своїх прав та інтересів, відтак як спосіб уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності адмінправопорушника за наявними матеріалами справи.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що виразились у спричиненні ДТП та пошкодженні транспортних засобів.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 124 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

П. 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з підпунктом «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 , ним не надано, не здобуто таких і під час судового розгляду справи.

Суд не вбачає підстав для призначення у справі судової автотехнічної експертизи, зважаючи на те, що досліджені в судовому засіданні матеріали адміністративної справи не містять неточностей чи розбіжностей у викладі фактичних обставин справи.

Суд звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи містяться постанова слідчого ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Л/о А. Думича від 27.07.2022р. про закриття кримінального провадження №0000496 від 13.07.2022 та висновок судового екперта ЛНДЕКЦ Пацеляка Р.Я. від 22.07.2022р. №19/114-22/12426-ІТ. Відповідно до п.4 розділу "Висновки", при заданих вихідних даних, з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо - транспортної пригоди стала невідповідність дій водія автомобіля Mercedes - Sprinter 315 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам п.10.1 та 10.6 ПДР України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Матеріалами адміністративної справи доведено, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не дотримався ПДР України, що призвело до дорожньо - транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина правопорушника ОСОБА_1 доведена зібраними по справі матеріалами. Разом з тим, доказів які б спростовували вину в інкримінованому правопорушенні, правопорушником ОСОБА_1 не надано.

Відтак, оцінивши докази у їх сукупності, беручи до уваги власне переконання, яке ґрунтується на безпосередній перевірці доказів і пояснень, отриманих у суді, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху.

Суд вважає докази у справі логічними, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев"яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь