Провадження №: 3-зв/752/5/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2022 року Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дмитрук Н.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Дідику Миколі Володимировичу у справі № 752/11255/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

В провадженні судді Голосіївського районного суду Дідика М.В. перебуває справа № 752/11255/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Дідика М.В. від розгляду вищевказаної справи.

У судове засідання учасники не з`явились.

Заява про відвід мотивована тим, що судом було призначено с/з на 15.09.2022, адвокат під час призначення с/з одразу повідомив про свою зайнятість в іншому суді та неможливість прибути до с/з, про це також повідомив суд ОСОБА_2 , однак незважаючи на це, розгляд призначили у незручний для адвоката час, що є проявом неповаги до сторони захисту. Адвокат вважає,/ що розгляд справи 15.09.2022 відбудеться без участі адвоката, а клопотання особи яка притягується до відповідальності за ст.. 130 КУпАП про відкладення розгляду справи задоволено не буде. За словами ОСОБА_2 представник суду відмовився враховувати зайнятість адвоката та буде призначати справи коли зручно суду, а неявка адвоката то проблема адвоката і неявка адвоката не перешкоджає розгляду справи. Своєю поведінкою, на думку адвоката, суддя Дідик М.В. грубо та неприховано порушує права особи на захист, враховує тільки свою завантаженість, вважає адвокат повинен підлваштовуватись на противагу інтересам інших клієнтів адвоката та Ірпінського суду, який раніше за голосіївський суд призначив розгляд справи.

Судом встановлено, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства мають відповідні статті про відвід, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Ознайомившись із змістом заяви про відвід, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Як на підставу, яка свідчить про упереджене судді Дідика М.В. ставлення, заявник посилається на можливу відмову у відкладенні розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката.

Таким чином відвід є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки суддя Дідик М.В. не вчинив жодних дій, які б ставили під сумнів його неупередженість.

Більше того, сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями і діями судді, під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Дідика М.В. у розгляді даної справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ч.7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», ст.ст. 75, 81 КПК України, ст.ст. 268, 271 КУпАП України, суд,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Дідика Миколи Володимировича від розгляду справи № 752/11255/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Суддя Н.Ю. Дмитрук