Справа № 461/8137/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1766/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Бурди П.О., та представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бурди П.О. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил - 129887,52 грн.

Вилучений, згідно протоколу №1414/20900/21 від 30.07.2021, товар - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 8194,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454,00 гривень судового збору.

Згідно постанови, 29 липня 2021 року близько 22 години 11 хвилин в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб «MERSEDES BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в якості водія перебував гр. України ОСОБА_1 , який слідував з РП в Україну. Для здійснення митного оформлення гр. ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він заявив про наявність у нього товару, а саме: холодильник б/в - 4 шт., морозильна камера б/в - 4 шт., пральна машина б/в - 4 шт., електрична духовка б/в - 1 шт. Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування. Після завірення декларацій штампом „Під митним контролем № 344", під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні (без ознак приховування) було виявлено незадекларований гр. ОСОБА_1 за встановленою формою товар, а саме: НАСТІЛЬНА ЛАМПА - 4 шт., ЕЛЕКТРОДУХОВКА Б/В - 1 шт., МУЗИЧНА КОЛОНКА - 7 шт., ЗВОЛОЖУВАЧ ПОВІТРЯ - 1 шт., КОМПРЕСОР АВТОМОБІЛЬНИЙ - 1 шт., ШУРУПОВЕРТ - 4 шт., КВАДРОКОПТЕР - 3 шт., ШТАТИВ ДЛЯ ФОТОАПАРАТА - 1 шт., НАВУШНИКИ - 1 шт., ПЛАНШЕТ - 3 шт., ТЕЛЕВІЗОР Б/В - 6 шт., ВИТЯЖКИ КУХОННІ Б/В - 1 шт., ПРАЛЬНА МАШИНА Б/В - 4 шт., ХОЛОДИЛЬНИК Б/В - 2 шт. Про наявність товару гр. ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України, проте визнав даний товар своєю власністю.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бурда П.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

З даною постановою суду першої інстанції не згідний, вважає її незаконною та такою, що винесена без з`ясування усіх фактичних обставин справи, а призначене судом стягнення не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майнового стану, та без врахування обставин, що пом`якшують відповідальність.

Наголошує на тому, що під час складання протоколу про порушення митних правил, та в суді першої інстанції правопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав, та показав, що дійсно 29 липня 2021 року перетинав кордон на вищезазначеному автомобілі. З правилами перетину державного кордону знайомий, однак в силу фізичної втоми та довгого часу перебування за кермом не зміг достеменно відобразити предмети, які знаходяться в транспортному засобі, оскільки фіскальних чеків як таких, на придбаний товар не було, оскільки увесь товар вживаний та знаходився у великих коробках насипом, (фото додаються).

За весь товар, який став предметом порушення митних правил, ОСОБА_1 оплатив суму 280 євро, що підтверджується рахунком фактурою, який надано німецьким підприємцем, з яким у свою чергу ОСОБА_1 уклав догорів про співпрацю.

Разом з тим, за результатами проведеного висновку №- 0674 від 06.09.2021, вартість предметів становить 129 тис. 887, 52 грн., що не відповідає реальній вартості даного товару.

Так, при визначенні вартості даного товару, експертом взято до уваги аналогічні ціни на даний товар, який знаходиться та продається в Україні, оскільки інше не передбачено законодавством, однак, ринок в Україні вжитого товару відрізняється віз ринку у Німеччині та Польщі.

Так, судом під час розгляду справи, дані обставини та оригінали рахунків фактури не взято до уваги, оскільки у них відсутні відомості про індивідуальні ознаки кожного предмету, зокрема марка та серійний номер.

Покликання сторони захисту на те, що під час закупівлі вказаних предметів, продавець не видає фіскальних чеків, оскільки товар є вживаний, залишено поза увагою.

Звертає увагу, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, віком 7 та 9 років, а також дружина, яка не працює та батько інвалід, який потребує постійного догляду та матеріальної підтримки.

Також судом не взято до уваги той факт, що у разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, йому доведеться сплатити суму штрафу, в розмірі, яка не відповідає вартості закупленого товару, 129 887, 52 грн. (за висновком експерта) не співрозмірно з реальною вартістю вживаного товару 280 євро!!!

Як зазначено вище, дружина ОСОБА_1 не працює, однак здійснює волонтерську діяльність в благодійному фонді Анна Марія у місті Львові для малозабезпечених дітей та сімей.

Інформує, що саме вона запропонувала своєму чоловіку ОСОБА_1 привести при можливості товар, який можна віддати на потреби фонду, зокрема планшети для дітей, квадрокоптери, телевізори та інші предмети побуту та вжитку, які у свою чергу не мають можливості придбати малозабезпечені сім`ї, оскільки в Україні ціни на порядок вищі.

Дохід сім`ї ОСОБА_1 складається із заробітку, шляхом перепродажу товарів із Німеччини до Польщі, а також в Україну.

У зв`язку з епідеміологічною ситуацією, яка склалась на протязі двох років, дохід сім`ї зменшився. Так, річний дохід за наслідками здійснення підприємницької діяльності за 2020 рік складає менше 100 тис. грн., що підтверджується довідкою про дохід, яку у свою чергу також залишено поза увагою.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи наведені вище обставини, в їх сукупності та положення закону, беручи до уваги те, що вартість предметів, які стали предметами порушення митних правил, відповідно до рахунків фактур на товари становить 280 євро, а не 129 887, 52 грн., щире каяття ОСОБА_1 , те, що у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей віком 7 та 9 років та також батько інвалід, а річний прибуток сім`ї становить менше, ніж сума, яка зазначена у висновку експерта, а також те, що велику кількість товару перевозилось саме для потреб благодійного фонду Анна-Марія (на громадських засадах), де здійснює волонтерську діяльність дружина ОСОБА_1 , вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил та накладенні адміністративного стягнення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та особі правопорушника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Бурди П.О., на підтримку доводів апеляційної скарги, думку представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Так, диспозиція ст.472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.472 МК України підтверджується: даними, що містяться у протоколі про порушення митних правил №1414/20900/21 від 30 липня 2021 року, до якого ОСОБА_1 не мав жодних зауважень ; копії контрольного талону для проходження по «червоному коридору»; митній декларації ОСОБА_1 ; описі предметів від 30 липня 2021 року; доповідній записці представника митниці; висновку експертів І.Мельниченко та В.Седлецького №-0674 від 06.09.2021, а також інших матеріалах справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення вимог ч.2 ст.494 МК України, щодо неповноти інформації про товари порушення митних правил вказаних у протоколі, також не заслуговують на увагу, оскільки такі вказані із наявних у митного органу даних на момент виявлення такого товару.

Щодо представлених суду апеляційної інстанції платіжних документів (додатків до рахунків), то такі не можуть бути визнані належними доказами по справі, оскільки не містять точних даних про ціну фактично сплачену за товар, є попереднім рахунком, пропозицією, а не товарним чеком. Тому доводи, про те, що ОСОБА_1 мав право ввозити товар на суму що не перевищує еквівалент 500 Євро, є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визначення вартості товару, який визначено відповідно до вимог законодавства, виходячи з їх дійсної вартості в Україні, оскільки ОСОБА_1 не надав митному органу та суду інші документи, на підтвердження вартості вилучених у нього митним органом товарів, яка ним фактично була оплачена при купівлі.

Відтак, суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Апеляційний суд вважає непідтвердженими доводи апеляційної скарги в цілому, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Відповідно до положень статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бурди Петра Олеговича - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.472 Митного кодексу України - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук