Справа № 308/6776/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.08.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 16.05.2021, о 05 год 45 хв, по вул. Концівська у с. Розівка, Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря - нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Стверджує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції він був відсутній, про оскаржувану постанову від 13.07.2021 дізнався лише 19.08.2021, про що свідчить відповідна відмітка у заяві, яка міститься у матеріалах справи. При цьому, вину у вчиненні адміністративного правопорушення апелянт не визнає, позаяк вважає, що факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння належними доказами не доведений. Звертає увагу на те, що відповідно до копії Акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, який був наданий медичним закладом у відповідь на запит представника апелянта, результати дослідження аналізу сечі та слини показали негативний результат. Однак, всупереч цьому, лікарем-наркологом все одно було надано висновок щодо результатів медичного огляду, в якому вказано, що апелянт перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бойко Б. Б., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги таке: ОСОБА_1 та адвокат Бойко Б. Б. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак не подавали заяв про відкладення розгляду справи на інший термін та про розгляд справи за їхньої обов`язкової участі; розгляд справи неодноразово відкладався; апелянт та його захисник жодного разу не з`явились на розгляд справи.
Апеляційний суд не бере до уваги заяву адвоката Бойко Б. Б. про залишення апеляційної скарги без розгляду, оскільки така заява не погоджена із особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , саме який подав апеляційну скаргу.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи у місцевому суді. При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 чи його захиснику копії оскаржуваної постанови у передбачений законодавством триденний строк, а також про отримання ним копії постанови. Тому, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, з відповідним обґрунтуванням мотивів та підстав незаконності постанови.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 235885, 16 травня 2021 року, о 06 год 15 хв, по вул. Концівській у селі Розівка Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Шкода Октавіа», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд проводився у встановленому законом порядку лікарем наркологом у м Ужгороді, по вул. С. Мартіна, 4 А. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, права та обов`язки йому роз`яснені, копію протоколу отримав, відомості щодо його особи правильні. Також у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не згідний із висновком лікаря (а. с. 1).
Висновком лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МД» № 323 від 16.05.2021 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). З вказаного висновку вбачається, що такий підписаний ОСОБА_1 , який не заперечував факт того, що результати проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є достовірними (а. с. 2).
Рапортом старшого інспектора СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Пальок М. М. підтверджуються обставини, викладені у вищевказаних процесуальних документах, а також факт залишення автомобіля марки «Шкода Октавія», д.н. з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 на стоянці біля закладу охорони здоров`я (а. с. 3-4).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Пальок М. був упереджений при проведенні перевірки, при направленні ОСОБА_1 на освідування та складанні щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази. Слід зазначити, що лікар, при проведенні огляду користується спеціальними знаннями, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, та несе правову відповідальність за правильність свого висновку. На переконання апеляційного суду, лікарем-наркологом ОСОБА_2 дотримано вимоги Інструкції у частині проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря-нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
При оцінці доводів апелянта про те, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнає, позаяк вважає, що факт перебування у стані наркотичного сп`яніння належними доказами не доведений, апеляційний суд вказані твердження відхиляє з огляду на таке.
Так, дослідивши кожен окремо взятий доказ на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що у своїй сукупності вони безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доводи апелянта про те, що відповідно до копії Акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, який був наданий медичним закладом у відповідь на запит представника апелянта, результати дослідження аналізу сечі та слини показали негативний результат, є такими, що спростовуються висновком лікаря-нарколога, з яким ОСОБА_1 особисто ознайомився, підтвердивши це своїм підписом, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, а відтак і не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені в протоколі час та місці в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).
Тому, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що лікарем-наркологом безпідставно складено висновок щодо результатів медичного огляду, у якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи свідчать про те, що лікар-нарколог діяв виключно відповідно до підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно - правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується, що на момент зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а відтак перевірки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо його тверезості. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Медичним висновком підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд у КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», результат якого позитивний. Тобто, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). Про законність процедури направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та медичний висновок, відносно змісту яких заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не надав.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко Б. Б., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження та спростування висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН