НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

15 вересня 2022 року Справа № 322/567/22 (Провадження № 3/322/434/22)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 02.09.2022, за ч.11 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31.08.2022 серії ВАБ 915754 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: «31.08.2022 о 15-27 годин ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, провокував бійку, виганяв з будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої».

Свідки зазначеного правопорушення, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31.08.2022 серії ВАБ 915754, відсутні.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення факт вчинення домашнього насильства заперечив, пояснивши що між ним і його дружиною ОСОБА_2 відбулася звичайна сварка через побутові проблеми. Вказав, що його письмові пояснення, які долученні до матеріалів справи працівниками поліції заповнювались останніми, а він свою чергу підписав їх не читаючи.

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового засідання вказала, що 31.08.2022 о 15-27 годин ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив з нею сварку, в ході якої висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку. Також вказала, що подібні ситуації трапляються часто, так як її чоловік вживає алкогольні напої. Після сварки вона вибігла на вулицю та зателефонувала до поліції, в той час ОСОБА_1 знаходився в будинку. Після події, що сталася, вони не примирилися, більш того вважає, що в подальшому спільне сімейне життя не має сенсу. росила притягнути його до відповідальності, призначивши стягнення на розсуд суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Потерпіла під час розгляду справи повідомляла , що факт такої поведінки ОСОБА_1 можуть засвідчити односельці, а очевидцем протиправних дій була їх спільна дитина ОСОБА_3 .

Водночас в протоколі відомості про будь-яких свідків відсутні.

Працівниками поліції окрім подружжя ОСОБА_4 не опитано жодну особу. ОСОБА_1 не був направлений на огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння. У формі ризиків на всі питання, окрім першого (чи вдалося поліцейському уповноваженого підрозділу поліції провести спілкування, бесіду) в графі зазначено «Так», а в інших «Ні». В п.24 зазначено, «без відповіді».

З огляду на те, що раніше не встановлювався тимчасовий обмежувальний припис.

Отже, на підтвердження вини ОСОБА_1 фактично додано лише письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що у сукупності із невизнанням особою, яка притягається до адміністративної відповідальності своєї вини у вчиненні проступку, не доводять факту вчинення домашнього насильства, а лише підтверджують наявність 31.08.2022 сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через побутові проблеми. Ймовірності заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої внаслідок сварки, що відбулась 31.08.2022, враховуючи недоведеність її обставин, з матеріалів справи не вбачається.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 .

За правилом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов