ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Костюк Л.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андруховича В.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Андруховича В.Й. на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Згідно постанови суду першої інстанції, 02 вересня 2022 о 12 год. 16 хв. в м. Чернівці по вул. Хотинській, 32, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природня блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у лікаря нарколога (висновок лікаря № 1787).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Андрухович В.Й. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме зазначення «не хотілось в туалет» саме по собі не є формою відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та не є підставою складання висновку про відмову водія у проходження огляду на стан сп`яніння.

Провадження № 33/822/607/22 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І.Г.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Марчук В.Т.

Звертає увагу на те, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки наркотичного сп`яніння вони виявили в останнього.

Вказує на те, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я декілька разів намагався здати біологічний зразок, однак не зміг цього зробити з фізіологічних причин.

Посилається на те, що як працівниками поліції, так і медичним працівником ОСОБА_1 не було запропоновано здати інший вид біологічного зразку.

Зауважує, що висновок лікаря-нарколога складений з порушенням вимог Інструкції № 1452/735, у зв`язку з чим є неналежним доказом по справі.

Апеляційні доводи мотивує і тим, що під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції здійснювався тиск на ОСОБА_1 .

Вказує на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів не проводився.

Посилається на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не видано другий примірник акту огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Зауважує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, у зв`язку з чим постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, подану апеляційну скаргу, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андруховича В.Й. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вищевказаних норми закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 247047 від 02 вересня 2022 року (а.с.1), згідно якого 02 вересня 2022 о 12 год. 16 хв. в м. Чернівці по вул. Хотинській, 32, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природня блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у лікаря нарколога (висновок лікаря № 1787). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Так, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейськими та дії водія щодо відмови від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і складений безпідставно, як апелянт вказує в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Працівниками поліції в якості підстави проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння зазначено: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природня блідість.

Вказані підстави, передбачені п. 3 та п. 4 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

За таких обставин, доводи сторони захисту щодо відсутності підстав направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду є необґрунтованими.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується медичним висновком № 1787 від 02 вересня 2022 року (а.с. 3), з якого вбачається, що, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження, що підтверджено підписом останнього.

Крім цього, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 5), з яких вбачається, що під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , за ч. 5 ст. 124 КУпАП у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у ЧОНД, на що останній погодився, однак біологічні зразки для дослідження не надав.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно із аналізу наведеної норми вбачається, що лабораторне дослідження з метою виявлення стану сп`яніння може здійснюватися з вищевказаних біологічних середовищ.

Разом з цим, вказана норма чи інші положення вищевказаної Інструкції не передбачають права особи на самостійний вибір біологічних зразків чи визначення особою способу проходження такого огляду, а вказана Інструкція тільки передбачає можливість отримання різних біологічних зразків для здійснення лабораторного дослідження.

Крім того, не передбачає Інструкція і обов`язок лікаря-нарколога запропонувати особі інший вид біологічного зразку для здійснення лабораторного дослідження.

Відповідно до аналізу п.п. 13, 14 розділу ІІІ Інструкції кров відбирається у випадку, коли особа перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, або коли якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12.

Як вбачається з відео, як лікарем-наркологом, так і поліцейськими було підтверджено реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти медичний огляд у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізувати його обов`язки, встановлені ПДР України, однак останній їх не використав.

На пропозицію лікаря-нарколога здати сечу, як біологічний зразок на дослідження, ОСОБА_1 не здійснив жодної спроби для отримання власної сечі на протязі тривалого часу.

Апеляційний суд вважає, що поведінка та дії ОСОБА_1 під час перебування останнього в закладі охорони здоров`я, були спрямовані на навмисне затягування часу та не бажання вчиняти будь-яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків, що розцінюється судом як відмова від проходження огляду.

Будь-яких об`єктивних підстав неможливості надання біологічних зразків для проведення лабораторного дослідження у встановлений лікарем час з матеріалів справи не вбачається.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 в медичному закладі декілька разів намагався здати біологічний зразок є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Крім того, сторона захисту в поданій апеляційній скарзі не заперечувала той факт, що ОСОБА_1 не надав лікарю-наркологу біологічні зразки, а посилання на те, що у ОСОБА_1 не вийшло їх надати у зв`язку із фізіологічними особливостями, на думку апеляційного суду, є способом уникнення адміністративного стягнення за скоєне правопорушення, оскільки доказів на підтвердження цих доводів щодо неможливості надання зразків сечі у зв`язку з фізіологічними особливостями суду не надано.

Твердження апелянта, про порушення прав ОСОБА_1 , у зв`язку з ненаданням можливості працівниками поліції у проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки працівники поліції підозрювали, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного, а не алкогольного сп`яніння, то огляд в такому випадку, відповідно до вищевказаних приписів Інструкції, міг проводиться тільки в закладі охорони здоров`я, куди і був доставлений ОСОБА_1 , а тому дії працівників поліції є правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок ЧОНД № 1787 є неналежним доказом, оскільки він не відповідає формі визначеній в Інструкції №1452/735, на думку апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки сторона захисту обґрунтовує вказані доводи виключно тим, що лікарем не було запропоновано альтернативну у здачі біологічних зразків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що вказаний висновок, є належним доказом підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта про порушення вимог п. 5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, який передбачає надання водію другого примірнику акту огляду на стан сп`яніння, оскільки вказаний пункт регламентує проведення такого огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на відсутність підпису ОСОБА_1 у направленні на проходження медичного огляду, оскільки Інструкція не містить положень, які б регламентували ознайомлення водіїв із вказаним направленням, а типова форма такого направлення, яка є додатком до вищевказаної Інструкції, не передбачає графу, в якій водій повинен проставити свій власний підпис.

В апеляційній скарзі не наведено інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доводах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не встановлено.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Андруховича В.Й. залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис]В.Т. Марчук

«Згідно з оригіналом».

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ___________ В.Т. Марчук

21.10.2022