ЄУН № 336/2628/22
пр. № 3/336/1547/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Пустовіт В.О., за участю захисника адвоката Гребнєва І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 156 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 156 ч. 1 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 17 червня 2022 року приблизно о15.30 годині ОСОБА_1 , будучи продавцем у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку, чим порушила ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила.

Захисник адвокат Гребнєв І.І. в ході розгляду справи проти протоколу про адміністративне правопорушення заперечував, вказуючи про недоведеність вини ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

При вирішенні питання про наявність в діях особи складу правопорушення суд виходить з наступного.

Стаття 156 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

За визначенням ст. 14.1.36 Податкового Кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської підприємницької діяльності є її систематичність та здійснення її суб`єктом господарювання.

Визначення суб`єкта господарювання надає ст. 55 ГК України, відповідно до якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В матеріалах справи наявна копія фотознімку рибно-пивного магазину «Пивасик», копія фотознімку пляшки з невідомою рідиною, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 .

До матеріалів справи також долучено протокол огляду та вилучення предмету, відповідно до якого 17.06.2022 року о 15.30 годині за адресою: м. Запоріжжя, вул. Центральна, 7А в магазині «Пивасік» було вилучено пластикову пляшку 0.5 л з прозорою речовиною із запахом алкоголю.

Суд не пбере до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , які викладені працівником поліції всупереч поясненнями самої ОСОБА_1 , про що і зазначено у цих. поясненнях.

За письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.06.2022 року о 15.20 годині зайшов до магазину-кафе під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , купив горілку налиту в пляшку 0.5 пластик, яка була без марки акцизного податку.

Будь-яких доказів на підтвердження обставин, які викладені у протоколі, в матеріалах справи відсутні, оскільки як протокол про адміністративне правопорушення, так і матеріали адміністративної справи не містять доказів систематичної реалізації алкогольних напоїв.

Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що по АДРЕСА_2 дійсно розташований магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в даному кіоску здійснює підприємницьку діяльність саме ОСОБА_1 або того, що ОСОБА_1 працевлаштована на посаду продавця, та що в даному кіоску здійснювалась реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За таких обставин, слід вважати, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні саме через недоведеність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 1 КУпАП.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження тих обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами не підтверджено наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 1 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 156 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року