Номер провадження: 33/813/885/22
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Ідрісової Ельміри Алігаджиївни на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року визнано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 Ідрісова Ельміра Алігаджиївна подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року, скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року та винести нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання, призначене на 23.08.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою секретаря про доставку sms.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП та враховуючи що від ОСОБА_1 та його представника жодних клопотань, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, тому апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності та відсутності його представника, а даних про направлення судом копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови суду було отримано представником лише 07.07.2022 року (а.с. 45), тобто після спливу строку на її апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142206 від 10.06.2021 року, відповідно до якого 10.06.2021 року о 02 год. 50 хв. в м. Одесі по вул. Літературній, 8 ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння від 10.06.2021 № 000807 КНП «ООМЦПЗ» ООР, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.06.2021 року №000807, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

- відеозаписом на DVD-R диску, на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та разом із працівниками поліції прибув до медичного закладу (а.с. 4).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 рокута порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 Ідрісової Е.А. взагалі не містить жодних доводів щодо спростування висновків суду першої інстанції, натомість значна її частина містить лише посилання на різні рішення ЄСПЛ та фактично єдиним і основним її доводом є те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 було незаконно зупинено, оскільки як зазначає представник апелянта, причиною його зупинки було те, що ОСОБА_1 не виконав вимоги співробітників поліції про зупинку, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, що змусило їх переслідувати автомобіль. Однак згідно відповіді на адвокатський запит від УПП в Одеській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім протоколу серії ААБ № 142206 від 10.06.2021 року, інших протоколів або постанов не складалось, що свідчить про безпідставність, а отже незаконність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Проте як вірно зауважив суд першої інстанції, доводи представника про безпідставність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , ніяк не впливають на правильність складеного щодо нього протоколу від 10.06.2021 серії ААБ № 142206 на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП та не спростовують факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом та зупинки його співробітниками поліції.

Таким чином, у своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 Ідрісова Е.А. не навела будь-яких обґрунтованих доводів на спростування висновків місцевого суду та щодо порушення конкретних норм діючого законодавства судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 Ідрісовій Ельмірі Алігаджиївні строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Ідрісової Ельміри Алігаджиївни залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра