ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4435/22Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 33/817/330/22 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: представників Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б., ОСОБА_1

захисника особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, адвоката Кульгавець С.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами представника Тернопільської митниці Гребеняка Р. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року відносно ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МКУ та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 182360 (сто вісімдесят дві тисячі триста шістдесят) гривень в дохід держави.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 009/40300/22 від 09.02.2022 року, який був предметом розгляду суду першої інстанції, 07.02.2022 в зону митного контролю Тернопільської митниці згідно з перепусткою № 53041 під керуванням ОСОБА_2 з метою митного оформлення в режимі «імпорт» в`їхав товар, а саме: легковий автомобіль, який був у користуванні, марки «Mercedes-Benz» моделі «ML270», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

07.02.2022 до відділу митного оформлення № 2 митного посту «Тернопіль» Тернопільської митниці декларантом ОСОБА_2 через агента з митного оформлення ТОВ «Ескорт» ОСОБА_3 з метою проведення митного оформлення вказаного товару із сплатою належних митних платежів та випуску у вільний обіг на території України подано електронну митну декларацію та додані до неї необхідні документи, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та карту на автомобіль серії НОМЕР_4 , договір купівлі-продажу № б/н від 20.01.2022, DECYZJA NR KT-R.5410.1.12547.2021.KS від 09.07.2021. Дана митна декларація була прийнята відділом митного оформлення № 2 митного посту «Тернопіль» Тернопільської митниці Держмитслужби та зареєстрована за № UA403030/2021/001803 від 07.02.2022. У поданому декларантом ОСОБА_2 договорі купівлі-продажу від 20.01.2022 вказано, що відправником (продавцем) вказаного товару є ОСОБА_4 адреса: 95-500 Sochaczew Ritsudskie 6065 Polland, одержувачем (покупцем) є ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , ціна товару становить 1 500 євро.

Після здійснення перевірки законності ввезення та перебування на митній території України товару було встановлено, що в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» (за даними Журналу пункту пропуску, Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску) станом на 09.02.2022 наявна інформація, що зазначений вище автомобіль ввезений 15.02.2021 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_5 ). Під час перевірки митної декларації № UA403030/2021/001803 від 07.02.2022 та доданих до неї документів встановлено, що відомості у договорі купівлі-продажу № б/п від 20.01.2022 про відправника (продавця) та відомості, необхідні для визначення вартості, зокрема, ціна товару, не відповідають дійсності. Так, із карти на автомобіль серії НОМЕР_4 встановлено, що станом на дату укладення та підписання договору купівлі-продажу (20.01.2022) власником товару був ОСОБА_6 , що підтверджується записом від 23.12.2020.

У наданому поясненні від 07.02.2022 декларант ОСОБА_2 зазначив, що вказаний автомобіль він придбав в липні 2021 року за допомогою Інтернет-оголошень у м. Калуш в раніше йому невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , точний даних його не знає. Особи ОСОБА_6 та ОСОБА_4 йому не відомі. Договір купівлі-продажу № б/н від 20.01.2022 він безпосередньо з ОСОБА_4 не укладав, цей договір 03.02.2022 йому надав агент з митного оформлення ТОВ «Ескорт» ОСОБА_3 . Однак з пояснення, 07.02.2022 наданого агентом з митного оформлення ТОВ «Ескорт» ОСОБА_3 , вбачається, що договір купівлі-продажу № б/н від 20.01.2022 їй надав ОСОБА_2 .

Отже, декларант ОСОБА_2 , подаючи митниці вказані вище товаросупровідні документи через агента з митного оформлення ТОВ «Ескорт» ОСОБА_3 з метою випуску товару у вільний оборот, усвідомлював, що договір купівлі-продажу № б/н від 20.01.2022 містить неправдиві відомості про відправника (продавця) та відомості, необхідні для визначення митної вартості, зокрема, ціни товару, через те, що такий договір взагалі не був укладений з ОСОБА_4 , передбачав завершення митного оформлення цього товару митницею та його випуск у вільний обіг на підставі завідомо недостовірних відомостей у договорі купівлі-продажу та бажав досягнення такої мети.

Таким чином декларант ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання через уповноважену особу митному органу як підстави для переміщення товару договору купівлі-продажу № б/н від 20.01.2022, який містить неправдиві відомості про відправника (продавця) та відомості, необхідні для визначення митної вартості, зокрема, ціну товару.

Дії ОСОБА_2 посадовою особою митного органу кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі представник Тернопільської митниці Гребеняк Р. вважає, що суд помилково дійшов висновку про відсутність передбачених законодавством підстав для стягнення понесених митницею витрат зберігання безпосереднього предмета правопорушення.

Вказує, що на переконання митниці, суд помилково застосував п.2 Розділу ІІІ Особливості покриття витрат Порядку відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Мінфіну України від 15.06.2012 року № 731, зареєстрованим у Мінюсті 09.07.2012 року за № 1140/21452 (далі Порядок відшкодування витрат) через те, що як п.2 регламентує випадок відшкодування витрат у разі коли рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі про порушення митних правил, особу визнано винною а вилучені у справі предмети правопорушенняповертаються власнику. При цьому згідно із п.3 Розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат розрахунковий строк зберігання для обчислення таких витрат обраховується починаючи з 11 дня з дня набрання законної сили рішенням суду та закінчується датою видачі цих товарів власнику чи уповноваженій ним особі.

Зазначає, що в даному випадку суд мав би застосувати загальну норму щодо відшкодування витрат митного органу у справі про порушення митних правил, передбачену п.1 Розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат, відповідно до якого витрати митного органу зі зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовується в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України.

Просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в частині відшкодування витрат митниці у цій справі в сумі 4 946,88 гривень.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі вважає постанову суду першої інстанції від 23.05.2022 року такою, що підлягає скасуванню через неправильність дослідження доказів та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів, фактично не заперечуючи вини у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, апелянт ставить питання про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та закриття провадження у справі.

Звертає увагу, що він передав автомобіль, який є предметом правопорушення, на потреби Збройних Сил України, що в період воєнного стану повинно бути враховано при розгляді його апеляції.

На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не врахував особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року відносно ОСОБА_2 та ухвалити нову, якою звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закрити провадження у справі.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 та його представника адвоката Кульгавця С.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і просять її задовольнити; представників митниці Гребеняка Р. Та Петрука В.І., які просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 та задовольнити апеляційну скаргу подану митницею; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При розгляді справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст.489 МК України, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 МК України, не дотримався.

Так, приймаючи рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд повинен враховувати, що відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону у статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпції є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка висловлена, зокрема, у рішеннях «Остюрн проти ФРН», Енгель та інші проти Нідерландів», «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», «Озтюрк проти Німеччини, гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст.4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

В рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03, пп.21-22), суд зробив висновок, про те, що положення Митного Кодексу України мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із принципів здійснення державної митної справи, відповідно до п.3 ч.1 ст.8 МК України, є законність та презумпція невинуватості.

З огляду на наведені вище положення законодавства та усталеної практики ЄСПЛ, вважаю, що апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних вимог (в даному випадку апеляційних вимог ОСОБА_2 , як особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності), якщо цим не погіршується становище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 МК України, суд виходив з того, що ОСОБА_2 є суб`єктом порушення митних правил, визначеного даною правовою нормою, як особа, яка безпосередньо вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Проте, поза увагою суду залишились обставини, дослідження яких має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст.483 МК України порушення митних правил, передбачене вказаною правовою нормою, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто, з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, суб`єктом вказаного правопорушення є особа, яка перемістила товар через митний кордон України з приховуванням від митного контролю або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Виходячи із змісту протоколу про порушення митних правил № 009/40300/22 від 09.02.2022 року та інших матеріалів провадження, що розглядалися судом першої інстанції, митницею встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «ML270», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , митне оформлення якого ОСОБА_9 було підставою для проведення митного розслідування, ввезено на територію України 15.02.2021 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_5 ).

Також, митницею констатовано той факт, що вищевказаний транспортний засіб, який є предметом порушення митних правил, ОСОБА_2 придбав у липні 2021 року на території України в м. Калуш Івано-Франківської області і на момент придбання цього транспортного засобу, його власником залишався Szymanski Arkadiush, тобто особа, яка ввезла (перемістила) даний автомобіль на територію України.

Таким чином, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 не переміщав вищевказаний транспортний засіб на територію України і, відповідно, не вчиняв дій щодо його періщення, оскільки придбав «Mercedes-Benz» моделі «ML270», ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , коли останній знаходився на території України.

Фактично, інкриміновані митницею ОСОБА_2 дії полягають у поданні ним митниці 07.02.2022 року, через агента митного оформлення, товаросупровідних документів з метою випуску у вільний обіг товару, який ввезено (переміщено) на територію України 15.01.2021 року іншою особою в митному режимі, який передбачав обов`язок такої особи вивезти цей товар за межі території України протягом 1 року.

Виходячи з аналізу вищенаведених обставин приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не є суб`єктом порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що він перемістив або вчинив дії спрямовані на переміщення товару на територію України чи був ініціатором таких дій зі сторони іншої особи.

Тому, в діях ОСОБА_2 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 МК України.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постанова суду, якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.531 МК України за відсутності в діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Зважаючи на те, що апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, тому підстав для задоволення апеляційної скарги Тернопільської митниці, в якій ставиться питання щодо стягнення понесених митницею витрат зберігання безпосереднього предмета правопорушення, до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.46, 486, 527, 530 531 МК України, ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України скасувати.

Провадження в справі про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.531 МК України, за відсутністю його діях ознак порушення митних правил.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя