П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2022 р. Справа № 596/590/22

Провадження № 3/596/481/2022

Суддя Гусятинського районного суду Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Федорів О.П., прокурора Бобер Н.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Костової Н.З. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого т.в.о. директора природного заповідника «Медобори», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави особисто видав та підписав наказ №96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», який стосується його особисто, тобто в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення та вчинив в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави особисто видав та підписав наказ №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», який стосується його особисто, тобто в порушення п.3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказу №96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори» в тому числі себе особисто.

Крім того, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до підпункту «а» пункту частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказу №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори» в тому числі себе особисто.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що він дійсно видав і підписав накази про преміювання, не погоджуючи їх з безпосереднім керівником.

Захисник адвокат Костова Н.З. в судовому засіданні зазначила, що на час розгляду справи в суді вийшли строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того вважає, що органом, який складав протоколи про адміністративне корупційне правопорушення не зібрано належних доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Також, на думку захисника, при складанні протоколів про адміністративного правопорушення, передбачене ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, були допущені порушення ст. 256, ст. 268 КУпАП, зокрема, право на захист.

Прокурор Бобер Н.П. в судовому засіданні вважала, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, його винуватість доведена належними та допустимими доказами. Проте провадження по справі слід закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку захисника адвоката Костової Н.З., висновок прокурора Бобер Н.П., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Як встановлено, наказом заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України №74-К від 11.02.2019 ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора природного заповідника «Медобори», який координується Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства з 13.02.2019 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Згідно наказу № 11-К від 14.02.2019, ОСОБА_1 з 15.02.2019 приступив до виконання тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника Медобори» на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення про природний заповідник «Медобори», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 07 грудня 2000 року №231 та Положення про природний заповідник «Медобори», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23.02.2021 №141, яке діє на даний час, природний заповідник Медобори» створений Радою Міністрів УРСР, є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в територіальному органі Казначейства і утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Як встановлено, станом на липень-вересень 2020 року Заповідник знаходився у підпорядкуванні Державного агентства лісових ресурсів України, управління Заповідником здійснювало Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства.

Згідно до п. 6.2 розділу VI Колективного договору природного заповідника «Медобори», з метою посилення соціального захисту працівників заповідника при наявності коштів адміністрація зобов`язується здійснювати додаткові грошові виплати:

- одноразову винагороду працівникам заповідника з нагоди святкування:

1) професійного свята - Дня працівника лісового господарства;

2) Міжнародного Жіночого дня 8 Березня;

3) Працівникам бухгалтерії та економічного відділу з нагоди професійного свята Дня бухгалтерії;

4) Професійного свята - Дня працівника природно - заповідної справи;

5) Професійного свята - Дня науки;

6) День захисника України 14 жовтня;

Відповідно до п.п.1.2 п.1 Положення про преміювання працівників природного заповідника «Медобори» преміювання директора природного заповідника Медобори» здійснюється за рішенням Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Згідно п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, оскільки він є посадовою особою юридичних осіб публічного права.

У розділі V вказаного Закону регламентовані обов`язки зазначених посадових осіб, спрямовані на запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Так, згідно приписів п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, зазначена посадова особа, зобов`язана повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, та відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.28 цього Закону зобов`язана не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З матеріалів справи слідує, а також визнається особою, що притягується до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_1 особисто видав підписав накази № 96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», які стосуються його особисто, а також не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання даних наказів щодо виплати собі особисто премії у розмірі 40% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника лісу та, відповідно, 25% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника природно-заповідної справи

Так, згідно інформації Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від 27.05.2022 № 01-3/346, від 31.05.2022 №01-3/361 у період з 07.07.2020 по 09.07.2020 року, 18.09.2020 по 22.09.2020 року від тимчасово виконуючого обов`язки природного заповідника «Медобори» ОСОБА_1 повідомлення щодо можливих фактів виникнення конфлікту інтересів не надходило. Накази ПЗ «Медобори № 96-К від 18.09.2020, № 57-К від 07.07.2020 року «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувалися.

Як слідує із змісту листів Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від 28.08.2020 № 01-3/837, від 06.10.2020 №01-2/953, управління лісового та мисливського господарства не заперечувало щодо доцільності нарахування премії за липень-вересень 2020 року т.в.о. директора ПЗ «Медобори» ОСОБА_1 в сумі 9181 грн та, відповідно, в сумі 12149 грн.

Таким чином, погодження премій мало місце через 18 днів та 52 дні після винесення наказів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1 Закону передбачено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Закон України «Про запобігання корупції» передбачає шляхи врегулювання потенційного та реального конфлікту інтересів і дає можливість суб`єкту відповідальності за корупційне чи правопорушення пов`язане з корупцією, при безумовному дотриманні цього Закону, не бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про запобігання корупції», усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації. Усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Проте, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів та вчинив дії, прийняв рішення в умовах такого конфлікту особисто підписавши та видавши накази про преміювання, які стосувались його особисто, а також не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів та не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання наказів щодо виплати собі особисто премії у розмірі 40% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника лісу та, відповідно, 25% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника природно-заповідної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не зазначив поважних причин, які б перешкоджали йому повідомити свого безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

У даному випадку у ОСОБА_1 , виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його приватним інтересом, обумовлений особистою зацікавленістю у своїх матеріальних цінностях та його службовими повноваженнями, як тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», яке надає йому право на включення себе до наказу про преміювання, що вплинули на об`єктивність та неупередженість вчинення ним дії, а саме підписання та видача наказів №57-К від 07.07.2020 року, №96-К від 18.09.2020 року «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», які стосувались його особисто.

На думку суду, під час реалізації ОСОБА_1 службових повноважень у частині вирішення питання щодо преміювання, що стосується його особисто, наведений приватний інтерес превалював над публічним інтересом, у зв`язку з чим між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями виникала суперечність.

Твердження сторони захисту про те що приватний інтерес ОСОБА_1 не впливав на об`єктивність та законність виданих ним наказів є безпідставними, оскільки для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт прийняття особою рішення за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не той факт, що це не вплинуло на законність рішення. На переконання суду, прийняте в умовах реального конфлікту інтересів рішення компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до встановленого порядку управління в цілому.

Доводи сторони захисту про те, що при складанні та оголошенні протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 були порушено право останнього на захист, оскільки йому не роз`яснювались права, не є обґрунтованими, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким надано відповідну оцінку.

Так, зокрема, при перегляді відеозапису процедури складання протоколів протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією №80,81,82,83 від 1 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 встановлено, що вони складались в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в приміщенні ПЗ «Медобори». ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ст.ст.55,56,59,63 КУ, які детально викладені в цих протоколах, про те ОСОБА_1 відмовився, про що в було зроблено відповідні записи.

Також ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення та проставити підпис в протоколах, на що він теж відмовився.

Як слідує із відеозапису протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією №80,81,82,83 від 1 червня 2022 року не вручені ОСОБА_1 під розписку, оскільки останній відмовився їх отримувати, про те ці примірники були залишені на робочому місці т.в.о. директора ПЗ «Медобори» ОСОБА_1 .

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права давати пояснення, користуватись правовою допомогою адвоката суд визнає необґрунтованими, оскільки з переглянутого відеозапису слідує, що останній не виявив бажання вислухати суть правопорушень за вчинення яких відносно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення, не бажав давати пояснення, знайомитись з правами, проставити підписи в протоколах, отримати їх під розписку. Як слідує із відео ОСОБА_1 покинути своє робоче місце.

На думку суду така поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності унеможливила в повній мірі дотримання процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також суд зазначає, що ОСОБА_1 був заздалегідь проінформований про проведення стосовно нього перевірки управлінням стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, оскільки неодноразово відповідав на запити уповноважених осіб щодо видання ним наказів про преміювання.

При розгляді справи згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти РФ», Суд, зокрема, дійшов висновку, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване тільки з метою виправлення істотної помилки. У рішенні ЄСПЛ виходив із того, що хоча правил юрисдикції як принципу й має бути дотримано, однак з огляду на обставини справи відсутня соціальна потреба, яка виправдовувала би відступ від принципу правової визначеності.

На думку суду, надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, зважаючи на обставини конкретної справи, і необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів у цивільному або іншому судочинстві призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

З врахуванням наведеного та обставин справи, вважаю, що уповноваженою особою управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області при складанні протоколу не допущено дій, які б істотно порушили права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Твердження сторони захисту про те, що в витяги з наказів на підтвердження винуватості особи не є належними доказами є безпідставними, оскільки згідно положень Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 р. № 1000/5, витяг із наказу чи розпорядження це засвідчена копія частини відповідного розпорядчого документа. Аналогічне визначення містяться і у Національному стандарті України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004, затвердженому наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 р. № 97 (далі Ї ДСТУ 2732:2004).

Суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку «поза розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, які він вчинив умисно.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як встановлено, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією були вчинені ОСОБА_1 07.07.2020 року та, відповідно, 18.09.2020 року, згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 01.06.2022 року. Тобто з дня вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, пройшло більше двох років, тому суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 38 КУпАП, закриває провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією відносно ОСОБА_1 надійшли до провадження судді Лисюк І.О. 15.06.2022 року.

Матеріалами справи встановлено, що правопорушення було виявлені спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції (прокуратурою) 06.01.2022 року, а уповноваженою особою компетентного органу, який вправі складати протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (управлінням стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України) 12.01.2022 року. Саме тоді мав розпочався збір доказів з метою підтвердження або спростування факту вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією т.в.о. директора природного заповідника «Медобори» ОСОБА_1 . Згідно матеріалів справи, така перевірка розпочалась лише через чотири місці, а саме 06.05.2022 року.

Суд також звертає увагу, що тривалий розгляд справи в суді був обумовлений саме процесуальною поведінкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою вищевказаних учасників розгляду справи в судове засідання та за їх клопотанням.

За тих обставин, оскільки на момент розгляду справи судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, 36, 38, ч.1,2 ст. 172-7, 252, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2022 року.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК