Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Рівненської митниці на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а провадження у справі закрито на підставі ст. 22 КУпАП.

Не погодившись із постановою суду Рівненська митниця оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 », надав митним органам документ (рахунок №б/н від 26.02.2020 року), який містить недостовірні відомості щодо продавця транспортного засобу, що свідчить про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Вважає, що вина ОСОБА_1 обґрунтовано доведена, а тому, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд першої інстанції помилково звільнив останнього від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову про притягнення ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, застосувавши до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів (74191,98 грн.) з конфіскацією товару - безпосереднього предмета порушення митних правил автомобіля марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 ».

_______________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 569/3918/22 Суддя в суді І інстанції Яковлєв Д.В.

Провадження № 33/4815/635/22 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до пункту 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. №651, відомості, заявлені у МД декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Підпунктом г, п. 1, ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.

Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 483 МК України встановлена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України різними шляхами, зокрема, подання митному органу підроблених документів, що містять неправдиві дані.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація, контракт, коносамент, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Судом встановлено, що 29.02.2020 року в зоні діяльності Волинської митниці Держмитслужби громадянин України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ) на підставі довіреності, виданої 24.02.2020 року громадянином України ОСОБА_3 , ввіз на митну територію України товар «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 ».

Переміщення автомобіля через митний кордон України проведено на підставі митної декларації типу ІМ40ЕЕ № UА204020/2020/210623 від 28.02.2020 року.

02.03.2020 року декларантом ФОП ОСОБА_4 в Поліську митницю Держмитслужби подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №204020/2020/210885 для здійснення митного оформлення товару «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 » з пакетом товаросупровідних документів: рахунком-фактурою №б/н від 26.02.2020 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 13.01.2012 року, довіреністю від 24.02.2020 року тощо.

За результатом аналізу товаросупровідних документів встановлено, що відправником та продавцем товару заявлено «Claus Henrik Rasmussen» (Mirabellegrenen), отримувачем - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до комерційного рахунку №б/н від 26.02.2020 року, виданого продавцем «Claus Henrik Rasmussen», вартість товару «легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 » становить 2750 євро (або еквівалент 74191,98 грн. на дату здійснення митного оформлення товару).

27.10.2021 року на адресу Рівненської митниці надійшов лист Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Державної митної служби України від 27.10.2021 року №15/15-02/7/4934, стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 ».

За результатом опрацювання відповіді митних органів Королівства Данія встановлено, що транспортний засіб марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 » раніше належав ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), Данія. 14.02.2018 року Клаус та його дружина, ОСОБА_8 придбали новий автомобіль в компанії AT ОСОБА_9 (Jorgen Hansen Biler AT), і «Ford» був виставлений на продаж. У подальшому, АТ ОСОБА_9 продала «Ford» на аукціоні, і ймовірно, він був проданий компанії ВБ Ауто АnС («VB Auto ApS»). 01.07.2019 року компанія ВБ Ауто АnС продала вищевказаний транспортний засіб особі в Литві за суму 2800 Євро. Із чого слідує, що автомобіль не експортувався з Данії від імені першого власника ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Таким чином, ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товару - легкового автомобіля марки «Ford Mondeo», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 », вартістю 74191,98 грн., через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості, а саме, комерційного рахунку №б/н від 26.02.2020 року, який в дійсності продавцем ОСОБА_7 не видавався.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів про невідповідність ціни автомобіля його дійсній вартості, зокрема, її заниження ОСОБА_1 , що потягло б зменшення митних платежів при випуску автомобіля у вільний обіг в Україні.

За таких обставин, у діях ОСОБА_1 відсутня будь-яка шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

З огляду на встановлені обставини та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування штрафу і конфіскації автомобіля, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 483 МК України, як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення не становить великої суспільної шкідливості та не завдало значної шкоди державним, суспільним інтересам. Протилежного Рівненською митницею не доведено і в ході апеляційного провадження справи.

Оцінюючи в сукупності подію, наслідки, особу правопорушника, ставлення ОСОБА_1 до своїх дій, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що незважаючи на те, що у його діях міститься склад адміністративного правопорушення, наявні також усі підстави визнати таких дії малозначними у відповідності до ст. 22 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, ст.ст. 462, 467, 486, 489, 491, 495 МК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.