Справа № 152/1101/22
П О С Т А Н О В А
іменем України
01 листопада 2022 року м. Шаргород
Справа №152/1101/22
Провадження №№3/152/600/22
Суддя Шаргородського
районного суду
Вінницької області Славінська Н. Л.,
з участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 13.11.2020 року органом 0540, РНОКПП НОМЕР_2 , зі слів: не працюючого, не одруженого, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером,
- за ст.173, ч.2 ст.173-2, ст.185 КпАП України,
Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, місцем вчинення адміністративних правопорушень зазначено с. Джурин та м. Шаргород тепер Жмеринського району Вінницької області.
Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.
Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у м. Жмеринка) та Тульчинський район (з адміністративним центром у м. Тульчин) у складі відповідних територіальних громад, затверджених КМУ.
Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.
ОСОБА_4 та місто Шаргород входять до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.
Відтак, справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.
В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративних правопорушень при вище наведених обставинах, викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, визнав та пояснив, що 06.08.2022 року був доставлений в Шаргородську МЛ для огляду на стан сп`яніння, та, будучи в приміщенні лікарні, висловлювався нецензурною лайкою, при цьому він розуміє, що приміщення лікарні є громадським місцем і його поведінка порушувала спокій хворих громадян. До того ж, вимогу поліцейського припинити правопорушення він не виконав, а на адресу присутніх поліцейських висловлювався нецензурною лайкою у відповідь, як він вважає, на їх негативні висловлювання щодо нього. Крім того, 01.11.2022 року приблизно о 6 годині 30 хвилин за місцем проживання в АДРЕСА_1 , у нього виник конфлікт на побутовому ґрунті з батьком ОСОБА_3 , в ході якого він висловлювався на адресу останнього нецензурними словами, погрожував, у зв`язку із чим батько викликав поліцію. При приїзді поліції о 07 годині він продовжував висловлюватися до батька нецензурними словами, а на законне розпорядження поліцейського припинити вчинення правопорушення, не відреагував. Того ж дня, приблизно о 10 годині у нього знову виник конфлікт з батьком через те, що батько не розрахувався з водієм таксі коли він повернувся з м. Шаргород. В ході конфлікту він висловлювався на адресу батька нецензурними словами. У вчинених правопорушеннях він розкаюється, запевняє суд, що не вчинятиме подібних правопорушень у майбутньому.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вказані протоколи про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 надійшли до Шаргородського районного суду та розглядаються одночасно, тому матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження, відносно чого не заперечує особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Крім визнання ОСОБА_1 вини, його винуватість доведена матеріалами справи: протоколами про адміністративні правопорушення серії АПР18 №727900 від 06.08.2022 року, серії ВАБ №563079 від 06.08.2022 року, серії ВАБ №166942 від 01.11.2022 року, серії ВАБ №166954 від 01.11.2022 року, серії ВАБ №166924 від 01.11.2022 року (а.с.1, 12, 20, 32, 41), оскільки протоколи містять відомості, передбачені ст.256 КУпАП, підписані особами, які їх склали та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, повідомлено про розгляд справи у Шаргородському районному суді, надано право подати пояснення до протоколів, яким останній не скористався; протоколом серії АА №075918 про адміністративне затримання ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП від 06.08.2022 року (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.08.2022 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 06.08.2022 року в приміщенні КНП «Шаргородська міська лікарня» висловлювався до працівників поліції нецензурними словами, погрожував їм, на зауваження поліції не реагував (а.с.3, 4); рапортами поліцейських СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Кушніра В. та ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 06.08.2022 року до КНП «Шаргородська міська лікарня» було доставлено ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, в лікарні ОСОБА_1 поводив себе зухвало, висловлювався до присутніх нецензурними словами, погрожував фізичною розправою поліцейським (а.с.5, 6); висновком попереднього медичного огляду в приймальному відділенні Шаргородської МЛ від 06.08.2022 року за №102, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7); рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 01.11.2022 року про надходження заяви ОСОБА_3 про домашнє насильство щодо нього ОСОБА_1 (а.с.21); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 01.11.2022 року про те, що 01.11.2022 року о 6 годині 30 хвилин він повернувся до свого будинку в АДРЕСА_1 , і помітив, що в будинку розкидані усі речі, його син ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався на його адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, після чого він викликав поліцію (а.с.22); протоколом серії АА №142556 про адміністративне затримання ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 01.11.2022 року (а.с.46); копією постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.08.2022 року у справі №152/715/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.25-26); рапортом чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 01.11.2022 року про надходження заяви ОСОБА_8 про домашнє насильство (а.с.33); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 01.11.2022 року про те, що ОСОБА_1 вимагав у свого батька ОСОБА_3 кошти для оплати вартості проїзду в таксі, яким ОСОБА_1 повернувся додому, однак батько відмовився надавати кошти, після чого ОСОБА_1 висловлювався на адресу батька нецензурними словами, погрожував фізичною розправою (а.с.34, 36); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 01.11.2022 року, в яких він повідомив про обставини вчинення адміністративного правопорушення щодо нього сином ОСОБА_1 (а.с.35); рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП Губарєва О.І., з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції про припинення вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_3 , висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами, погрожував фізичною розправою (а.с.42).
Також, до матеріалів справи про адміністративні правопорушення приєднано електронний носій диск DVD-R з відеозаписом фіксування адміністративного правопорушення на боді-камеру поліцейського, при безпосередньому огляді якого в судовому засіданні встановлено, що 01.11.2022 року ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського про припинення адміністративного правопорушення та продовжував висловлюватися у адресу батька нецензурною лайкою, а також у грубій формі висловлювався до присутніх поліцейських, погрожував (а.с.49).
Стаття 173 КпАП України передбачає дрібне хуліганство, яке полягає або у нецензурній лайці в громадських місцях, або в образливому чіплянні до громадян, або в інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Виходячи з аналізу ст.173 КпАП України, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є місце його скоєння: громадське місце.
Нормами КпАП України не передбачено визначення поняття «громадське місце».
Статтею 1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Опосередковано поняття громадського місця визначено у статті 178 Кодексу України про адмінправопорушення це вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту, включно з транспортом міжнародного сполучення.
Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення» до захищених місць зараховує: 1) житлові будинки і прибудинкові території; 2) лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки-інтернати, заклади освіти, культури; 3) готелі й гуртожитки; 4) розташовані в межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інші будівлі й споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів, і групи житлових будинків.
Перелік громадських місць наводиться також в п.п.20 п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, зокрема, до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та обумовлені мотивом неповаги до суспільства з метою задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Отже, суб`єктивна сторона такого правопорушення (дрібне хуліганство) полягає в неповазі до суспільства, у демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажанні самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству. Саме умисний прояв порушником явної неповаги до оточуючих це головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки «дрібного хулігана». За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Тобто, одним з елементів суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Виходячи з аналізу законодавства та досліджених доказів, вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.08.2022 року доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, дрібного хуліганства, яке полягало у нецензурній лайці в громадському місці, зокрема, в приміщенні КНП «Шаргородська міська лікарня», де перебували хворі та лікарі, та, як наслідок, порушенні громадського порядку та спокою громадян.
Також, виходячи з аналізу доказів, що наявні в матеріалах справи, у діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що підтверджується копією постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.08.2022 року у справі №152/715/22 (а.с.25-26).
Такий висновок узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується судом при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій щодо фактів».
Відповідно до п.п.3, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 7 ч.2 ст.3 вказаного Закону встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, в тому числі, на таких осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Виходячи з наведеного, вважаю, що в протоколах про адміністративні правопорушення від 06.08.2022 року та 01.11.2022 року доведено винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.
При застосуванні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 щиро розкаявся, що є обставиною, пом`якшуючою відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.34 КУпАП.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.173-2 КУпАП, які є однорідними тому, за яке він був підданий адміністративному стягненню згідно з постановою Шаргородського районного суду 01.08.2022 року (а.с.25-26), що є обставиною, яка обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог п.2 ст.35 КУпАП.
До того ж, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що, відповідно до п.6 ст.35 КУпАП, є обставиною, яка обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.
З врахуванням обставин справи, особи порушника, наявності однієї пом`якшуючої відповідальність обставини та двох обтяжуючих відповідальність за адміністративне правопорушення обставин, згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, враховуючи, що особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою) і стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, то приходжу до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді адміністративного арешту на строк, передбачений у санкції ст.185 КУпАП, зокрема, на строк десять діб.
На підставі викладеного та керуючись ст.36, ст.173, ч.2 ст.173-2, ст.185, ст.ст.283, 284, 294, 326, 327 КпАП України,
ОСОБА_1 визнати винуватим за ст.173, ч.2 ст.173-2, ст.185 КпАП України і призначити йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті виконується негайно після її винесення (ст.326 КУпАП).

Осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. При виконанні постанови про застосування адміністративного арешту арештовані піддаються особистому оглядові. Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту. Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України (ст.327 КУпАП).

Суддя: