Справа № 308/1567/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Косаковський В. О. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, безробітний,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно зі змістом постанови, 31.01.2021, о 03 год 15 хв, у м. Ужгород по вул. Закарпатська, неподалік ТЦ «Дастор», водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MERCEDES - BENZ C 200», н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Косаковський В. О. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з недотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція). Так, під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки всупереч тому, що останній, як убачається з відеофайлу, який міститься у матеріалах справи, двічі звертався до працівників поліції з проханням роз`яснити йому права. Також апелянт стверджує, що відеозйомка не здійснювалась поліцейськими безперервно, що є ще одним порушенням вимог вищевказаної Інструкції. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Косаковського В. О., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 23.03.2022, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Косаковським В. О. апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від ОСОБА_1 та його захисника не надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи відкладався, зокрема: 17.08.2021, 22.03.2022, - за клопотаннями адвоката Косаковського В. О., і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Косаковського В. О. апеляційний суд не вбачає.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №267510, 31.01.2021, о 03 год 15 хв, у м. Ужгород по вул. Закарпатська, неподалік ТЦ «Дастор», водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MERCEDES - BENZ C 200», н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків: громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписаний ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зміст процесуального документу йому відомий, відомості щодо його особи внесені правильно, копію протоколу отримав.

Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які цей факт засвідчили у своїх поясненнях (а. с. 2, 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3730803 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять гривень) (а. с. 4).

З відеозапису, який міститься на DVD-диску, убачається, що поліцейські зупинили водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 8.4.г ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час спілкування з водієм, у працівників поліції виникли сумніви щодо його тверезості, позаяк у ОСОБА_1 були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або в закладі охорони здоров`я, водій категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. З відеозапису також убачається, що свою відмову пройти освідування водій обґрунтував тим, що його упродовж дня працівники поліції зупиняють учетверте, тому огляд на стан сп`яніння він не бажає проходити. Про те, що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було озвучено, адже на законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку він відмовився у присутності двох свідків.

Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,- відсутні, оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги такі нормативно-правові акти.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного та наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Відомості, які містяться у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 своєю поведінкою засвідчив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння він не бажає проходити ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в закладі охорони здоров`я. Тому, доводи апелянта про те, що працівники поліції діяли всупереч приписам Інструкції, безпідставно склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, враховуючи наявні у справі докази, визнаються необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом, що міститься на DVD - диску, що у своїй сукупності безумовно підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При оцінці тверджень апелянта про те, що працівники поліції під час складання протоколу не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, апеляційний суд такі відхиляє, адже докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про зворотне.

Так, зі змісту доводів апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, вказує на порушення з боку поліцейських його прав при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення. Втім, дослідивши сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи на предмет належності, достовірності та достатності, апеляційний суд вважає, що вказані твердження є необґрунтованими. Так, з відеозапису убачається, що за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські ознайомили ОСОБА_1 з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто йому було відомо про вчинене ним адміністративне правопорушення, а також надано можливість викласти у протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення з приводу вказаної події. Підписи ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення свідчать про те, що він ознайомлений з його змістом, копію протоколу отримав, скарг чи заперечень відносно процесуального документу не має. Також у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 потребував правової допомоги адвоката, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал, який міститься на DVD-диску не слід брати до уваги, адже відеозапис не є безперервним, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що досліджений судом відеозапис інформативний та послідовний. На відеозаписі безперервно та повно зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пропозицій пройти освідування, наслідків відмови і до повідомлення про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, у суді першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги ні ОСОБА_1 , ні його захисник, адвокат Косаковський В. О. не надали жодних відомостей про те, що особа, яка зображена на відеозаписі не ОСОБА_1 , а також не долучили даних, які ставили б під сумніви, що подія за участі ОСОБА_1 мала місце саме 31.01.2021 у місті Ужгород.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що керування транспортним засобом водієм, у якого очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд бере до уваги правові висновки, викладені у рішенні по справі "О`Галлоран та Франція проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, де Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Косаковський В. О. не брали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, - вони позбавили себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Косаковський В. О., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Косаковський В. О. в інтересах ОСОБА_1 ,- залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН