Справа № 354/356/22
Провадження № 33/4808/333/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 496,20 грн. судового збору,

Встановив :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16.02.022 приблизно о 21 год 18 хв в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану, керував транспортним засобом «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння із згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6810». Результат огляду склав 2,05% (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив законність й обґрунтованість постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Апелянт вказує на те, що при розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах провадження доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному , об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню. Стверджує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом щодо нього і про судові засідання, які призначались судом, йому не було відомо. Вважає, що розгляд справи судом без його участі позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП: дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про виклик та допит свідків та ін.

Апелянт стверджує, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вчиняв, про що повідомляв працівників поліції. ОСОБА_1 визнає, що 16.02.2022 вчинив ДТП, однак заперечує, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Наголошує, що не знав, що не можна вживати алкогольні напої після ДТП, тому випив пива вже після ДТП, доки чекав на приїзд працівників поліції, які йому нічого не пояснювали, а лише казали, що роблять все як треба, а в суді ОСОБА_1 буде все пояснювати. При цьому, стверджує апелянт, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснено його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Зазначає, що підробляє таксистом та монтує дахи, використовуючи в роботі легковий та вантажний автомобілі, тому йому дуже потрібні водійські права, адже позбавлення його водійських прав керування транспортними засобами автоматично позбавляє його засобів для проживання та спроможності утримувати членів своєї сім`ї (дружини та двох синів 2015 та 2016 років народження).

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 раніше не порушував закону та не притягувався до відповідальності, не зловживає алкогольними напоями та ніколи не дозволяє собі сідати п`яним за кермо автомобіля.

Апелянт вважає, що в його діях відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому просить скасувати постанову суду щодо нього та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 стверджував, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки в дійсності транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_2 , якого просив допитати в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Гурепка проти України»)

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляції щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з наявністю правових підстав для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту апеляційної скарги особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечував факт керування транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, однак стверджував, що вжив алкогольні напої вже після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не знав, що діючим законодавством це заборонено. При цьому, ОСОБА_1 повністю визнавав, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння під час проведення відповідного огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Разом з тим, під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 став стверджувати, що не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, а за кермом транспортного засобу знаходився його знайомий ОСОБА_2 .

Під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів ОСОБА_1 у повному обсязі було досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вищевказаний висновок повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499090 від 16.02.2 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 16.02.022 приблизно о 21 год 18 хв. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану він керував транспортним засобом «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння із згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6810». Результат огляду склав 2,05% (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи щодо нього в Яремчанському міському суді Івано-Франківської області, про що останній ствердив своїм особистим підписом у відповідній графі протоколу (а.с. 1).

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав, що випив одне алкогольне пиво.

Працівники поліції вилучили посвідчення водія НОМЕР_2 та видали ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 .

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Приймаючи до уваги недосконалість існуючого КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію постанови про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реальну можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

У відповідності до приписів закону, ОСОБА_1 16.02.2022 ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що ствердив підписом, а отже останній належним чином був повідомлений про розгляд справи щодо нього в Яремчанському міському суді та мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис (файл video-b6ac6ad8016e6e8c78c238fd3c69392c-V) з нагрудної бодікамери поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9).

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що в присутності свідків 16.02.022 ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, на законну вимогу патрульного поліцейського добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest 6810», погодився із отриманим позитивним результатом (2,05 %) та не заперечував, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Дані відеозапису повністю узгоджуються із роздруківкою результатів огляду (а.с. 5), з даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3).

Вищевказаний огляд було проведено поліцейським СРПП відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Стефанюком І.І., за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки позитивний результати огляду становив 2,05 проміле.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, встановити узгодженість між відеозаписом та даними, що містяться в протоколі, Акті огляду та інших письмових матеріалах провадження.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, саме як водій транспортного засобу, пройшов на місці ДТП відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 , який стверджував, що 16.02.2022 року саме він керував транспортним засобом марки «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 , та вчинив дорожньо-транспортну пригоду в с. Яблуниця. Однак, після дорожньо-транспортної пригоди він відразу втік з місця події, оскільки злякався у зв`язку з тим що не мав при собі документів на право керування транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що показання свідка ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, в судовому засіданні з метою перевірки доводів апеляційної скарги, в режимі відеоконференцзв`язку, було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повністю спростували доводи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те, що нібито останній керував транспортним засобом під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_1 знаходився в автомобілі в якості пасажира.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 показав, що 16.02.2022 року ввечері, rвін, керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ ATE60», д.н.з. НОМЕР_4 , рухався по головній дорозі в с. Яблуниця, то водій транспортного засобу марки «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 несподівано виїхав з другорядної дороги та вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. Стверджує, що він бачив, що за кермом транспортного засобу був саме ОСОБА_1 , який повністю це визнавав, давав письмові пояснення та погоджувався з тим, що з його вини вчинено дорожньо-транспортну пригоду. Вказує, що інших пасажирів в автомобілі ОСОБА_1 не було . Стверджує, що в його присутності було проведено огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 та встановлено, що водій перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 надав пояснення, які повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 в частині обставин дорожньо-транспортної пригоди та проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 . Зокрема, свідок ОСОБА_4 показав, що 16.02.2022 року ввечері, він разом з ОСОБА_5 в якості пасажира їхав на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ ATE60», д.н.з. НОМЕР_4 , коли сталася дорожньо-транспортна пригода. Стверджує, що за кермом іншого транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. Вказує, що в його присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським в результаті чого було встановлено, що водій перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та те, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгоджуються із сукупністю досліджених судом та повністю доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 .

Апеляційний суд наголошує, що пояснення свідків повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, Акту огляду та відеозапису, долучених до матеріалів провадження та досліджених апеляційним судом.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки судом було встановлено, що 16.02.2022 року він вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлений вищевказаним судовим рішенням факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ ATE60», д.н.з. НОМЕР_4 , 16.02.2022 року носить преюдиціальне значення.

Апеляційний суд вважає спростованими доводи апелянта з приводу того, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 16.02.022 приблизно о 21 год 18 хв. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану керував транспортним засобом «DAEWOO JENS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6810». Результат огляду склав 2,05% (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що поза всяким розумним сумнівом доводить ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу того, що він не знав про те, що після ДТП не можна вживати алкоголь, неспроможні з огляду на те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності з адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта з приводу того, що він вжив алкоголь (пляшку пива) після ДТП під час очікування на приїзд працівників поліції є голослівними та повністю спростовані дослідженою апеляційним судом сукупністю доказів, що містяться в матеріалах провадження.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв