ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8815/21 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження № 33/807/56/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника адвоката Федорова М.Д., представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мельниченко М.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Федорова М.Д. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм у ТОВ «РУЖ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн., стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 18.10.2021 року о 10-20 год. ОСОБА_1 на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 183 км, керуючи автомобілем «ДАФ», державний номер НОМЕР_1 , на дорозі, що має по одній смузі для руху в одному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу та при зустрічному роз`їзді здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався назустріч, після цього автомобіль «Тойота» відкинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Федоров М.Д. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що свідчить про істотне порушення прав особи, яка притягається до відповідальності.

Зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 є поверхневими.

Наголошує, що інспектор поліції не мав достатніх доказів для встановлення вини ОСОБА_1 і через це, ним було складено другий протокол щодо іншого водія. Дані пояснення інспектора свідчать про відсутність будь-якої доказової сили протоколу та схеми ДТП, оскільки працівник поліції, який їх складав, прямо вказує на недостатність таких відомостей та пояснень учасників пригоди для встановлення винуватця ДТП.

Зазначає, що суперечливими є пояснення водія «Тойота», який в поясненнях зазначив, що під час зустрічного роз`їзду апелянт нібито об`їхав перешкоду і виїхав на його смугу, внаслідок чого водій «Тойота», з його слів, вдарив автомобіль «ДАФ» в задню вісь ковзним ударом.

Водночас апелянт вказує, що з фотографій пошкоджень автомобілю «ДАФ», удар припав не на задню вісь, а в бензобак і далі по дотичній вздовж всього лівого борту. У випадку, якби автомобіль апелянта об`їжджав перешкоду і виїхав на зустрічну смугу, удар відбувся б в переднє ліве крило вантажівки.

Апелянт окремо наголошує, що твердження водія «Тойота» спростовується схемою ДТП, якою зазначено про відсутність недоліків дорожнього покриття, які стали супутньою причиною ДТП.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки суд першої інстанції розглянув справу без ОСОБА_1 та його захисника. Про факт постанови ОСОБА_1 дізнався лише 02.12.2021 року.

Викликати в судове засідання і допитати в якості свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Також апелянт просить призначити судову авто-технічну експертизу.

Постанову суду першої інстанції апелянт просить скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні захисник вказує, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника Федорова М.Д. Жодних доказів про належне повідомлення учасників справи матеріали справи не містять. Про винесення постанови у відношенні ОСОБА_1 апелянту стало відомо лише 2 грудня 2021 року.

Наведені доводи матеріалами справи не спростовано, оскільки матеріали провадження не містять відомостей, на підтвердження того, що ОСОБА_1 повідомлявся у порядку, передбаченому ст. 277-1 КУпАП про час та місце розгляду справи відносно нього.

Суд апеляційний інстанції враховуючи вказане дійшов до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підставі для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Заслухавши суддю-доповідача, особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Федорова М.Д., представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мельниченка М.С., вислухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника адвоката Костенка С.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у її вчиненні, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки.

Також суд першої інстанції під час розгляду справи належним чином не повідомив учасників справи про дату і час розгляду справи та лише формально вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, що свідчить про спрощений і формальний підхід до розгляду такої справи.

Оскільки суд першої інстанції не дотримався вищевказаних процесуальних вимог, суд апеляційної інстанції при перегляді судового рішення вважає за необхідне дослідити докази та обставини справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №121462 (а.с.33) вказано, що 18.10.2021 року о 10-20 год. ОСОБА_1 на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 183 км, керуючи автомобілем «ДАФ», держномер НОМЕР_1 , на дорозі, що має по одній смузі для руху в одному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу та при зустрічному роз`їзді здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався назустріч, після цього автомобіль «Тойота» відкинуло на зустрічну смугу, де він зіткнувся з автомобілем «Фольксваген», держномер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додані схема місця ДТП та пояснення учасників ДТП.

Відповідно до схеми ДТП (а.с.3) показано напрямок руху та розташування транспортних засобів після скоєння ДТП.

Відповідно письмових пояснень водія ОСОБА_2 (а.с.5) він вказав, що він здійснював рух в своїй смузі із сторони Херсона в напрямок м. Миколаїв. На зустріч йому їхав транспортний засіб «ДАФ», який під час зустрічного роз`їзду, об`їдаючи перешкоду, виїхав на його смугу руху. В час торкання його ( ОСОБА_1 ) передній двері, він ( ОСОБА_2 ) вдарив в його задню вісь, ковзним ударом. Після його ( ОСОБА_2 ) викинуло на зустрічну смугу руху.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 (а.с.6) він вказав, що він здійснював керування транспортним засобом марки «ДАФ» НОМЕР_1 На дорозі Одеса Мелітополь Новоазовськ 183 км, рухаючись із сторони м. Миколаїв у бік м. Херсон із швидкістю 50 км за годину, рухався по своїй смузі для руху, на зустріч їхав автомобіль «Тойота», НОМЕР_2 та почав різко приймати рух напрямку в бік руху транспортного засобу «ДАФ», після чого ОСОБА_1 почав маневрувати у правий бік, у цей час автомобіль «Тойота» здійснив зіткнення з переднім лівим колесом, і не зупиняючись продовжував рух, завдаючи зіткнення з автомобілем ДАФ та полупричепом. Після ДТП, ОСОБА_1 побачив, що транспортний засіб Тойота здійснив зіткнення з іншим автомобілем «Фольксваген», який рухався за транспортним засобом «ДАФ».

Під час апеляційного розгляду, сторонами справи було надано додаткові докази в справі.

Так, стороною захисту надані фотосвітлини з місця події (а.с.25-43), якими показано наочно пошкодження транспортного засобу «ДАФ», а саме переднє ліве колесо, паливний бак, пошкодження причепу автомобіля, пошкодження лівої передньої частини автомобіля Тойота.

Докази у вигляді СД-диску (а.с.75-76), які долучені представником потерпілого адвокатом Мельниченком М.С., яким показано обставини місця пригоди одразу після ДТП. На думку представника потерпілого, основою обставиною ДТП є причина виїзду автомобіля «ДАФ» на смуху руху автомобіля «ТОЙОТА».

Докази у вигляді СД-диску (а.с.83-84), які долучені стороною захисту, який міститься аудиозапис судового засідання Каховського міськрайонного суду Херсонської області у справі №658/3595/21 від 30 листопада 2021 року. Так, вказаному судовому засіданні задоволено клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 30 листопада 2021 року ОСОБА_3 під звукозапис підтвердила, що у момент ДТП рухалась за автомобілем ОСОБА_1 , ОСОБА_1 напрямок руху до моменту зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 не змінював, ОСОБА_1 рухався в своїй смузі на відстані 30-50 см від роздільної смузі і на смузі руху ОСОБА_2 не виїжджав.

Під час апеляційного перегляду допитано водія ОСОБА_1 , який пояснив, що здійснював керування транспортним засобом марки «ДАФ» НОМЕР_1 На дорозі Одеса Мелітополь Новоазовськ 183 км, рухаючись із сторони м. Миколаїв у бік м. Херсон із швидкістю 50 км за годину.

Пояснив, що їхав по своїй смузі руху, прямо та не змінював траєкторію руху. На зустріч їхав автомобіль «Тойота» на великий швидкості та почав наближатися до смузі руху транспортного засобу «ДАФ». Після чого, ОСОБА_1 почав здійснювати маневр праворуч для уникнення зіткнення.

Автомобіль Тойота здійснив зіткнення із автомобілем ДАФ в ліве переднє колесо, після чого, не зупиняючись, здійснив зіткнення з паливним баком та причепом.

Вказує, що схема ДТП є невірною, оскільки транспортний засіб ДАФ не виходив за межі своєї смуги.

Під час судового засідання було допитано ОСОБА_3 , яка пояснила, що під час події їхала на роботу за транспортним засобом «ДАФ». Причеп вантажного автомобіля виляв, потім вказаний транспортний засіб зупинився. Після чого, з-за нього вилетів автомобіль Тойота та здійснила зіткнення.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП.

Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено за порушення 13.1 ПДР України.

Відповідно до п.13.1 ПДР України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Апеляційний суд при дослідженні вказаних обставин і доказів дійшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював маневр об`їзду перешкоди.

Таким чином, суд вважає, що неможливо в повній мірі встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а тому не можливо встановити винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому порушенні, з огляду на вказане.

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_2 та його представника, що водій ОСОБА_1 здійснював маневр об`їзду перешкоди і виїхав на смугу руху водія ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення, є сумнівним, з огляду на таке.

Апеляційний суд виходячи з досліджених доказів вважає, що механізм зіткнення та характер пошкоджень автомобілів свідчить, що удар транспортному засобу «ДАФ» припав не на задню вісь, а в колесо і паливний бак і далі до дотичній вздовж всього лівого борту вантажного автомобілю.

Тобто, якщо автомобіль «ДАФ» здійснював маневр об`їзду перешкоди і виїхав на зустрічну смугу руху, удар відбувся би в переднє ліве крило транспортного засобу.

Під час апеляційного перегляду спростовано версію про те, що водій ОСОБА_1 здійснював об`їзд перешкоди на дорозі, оскільки вказані обставини не були зафіксовані схемою місця ДТП та фотосвітлинами події.

Навпаки, схемою ДТП зафіксовано, що дорожнє покриття не має недоліків, які могли стати супутньою причиною ДТП.

Крім того, пояснення ОСОБА_3 не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, які стали причиною ДТП, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду вона достовірно не повідомила, що ОСОБА_1 здійснював маневр об`їду перешкоди, а будучи допитаною в суді першої інстанції в іншій справі, яка стосується цих самих подій навпаки впевнено стверджувала, що водій ОСОБА_1 , напрямку руху перед зіткненням не змінював.

Не може залишити по за увагою апеляційний суд і зміст доданого до протоколу відносно ОСОБА_1 рапорту, який складений тим самим працівником поліції, який складав і протокол відносно ОСОБА_1 та згідно якого цей працівник поліції прямо вказує, що оскільки об`єктивно встановити винуватця ДТП вдалося неможливим через недостатність пояснень, що вказують на винуватця, протоколи було складено як на ОСОБА_1 , так і на ОСОБА_2 (а.с. 8).

Тобто працівник поліції, який безпосередньо оглядав місце події, транспортні засоби, оптував учасників ДТП, тобто збирав докази у справі про адміністративне наведеним рапортом підтвердив, що протокол відносно ОСОБА_1 склав ґрунтуючись на припущеннях щодо його винуватості.

Як наслідок відсутність достовірних доказів призвела в подальшому складання протоколу відносно особи із неконкретним обвинуваченням, а саме ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 13.1 ПДР України згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Разом з тим, в протоколі не вказано які саме дії (який маневр) ОСОБА_1 призвели безпосередньо до зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять суперечності, усунення яких поза межами строків адміністративного провадження є неможливим.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог п. 13.1 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Федорова М.Д. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/8815/21