Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/89/22 Головуючий суду І інстанції суддя Фасій В. В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду Бондаренко Т. З.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

судді Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С. ,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бездітного В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

захисника ОСОБА_1 Бездітного Віктора Аркадійовича

на постанову, яку ухвалив Врадіївський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Фасій В. В. у приміщенні цього суду 17 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №209761 водій ОСОБА_1 04 січня 2022 року об 17 годині 04 хвилин по вулиці Героїв Врадіївщини, в смт Врадіївка Миколаївської області керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 порушуючи положення п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної відстані, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_3 від керуванням ОСОБА_2 , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №209761водій ОСОБА_1 04 січня 2022 року об 17 годині 04 хвилин по вулиці Героїв Врадіївщини, в смт Врадіївка Миколаївської області керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газо-аналізатора Драгер та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП та з застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав через свого захисника Бездітного В. А. апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за п 2.5 ПДР України, оскільки останній не відмовлявся від медичного огляду на стан сп`яніння.

В свою чергу надані відеодокази вказують на порушення процедури використання алкотестеру, а також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення медичного огляду.

Також в скаржником зазначено, що працівниками поліції не надано доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 вказував, що його фізичний стан під час проходження медичного огляду, на який посилається, суд, а саме млява мова, викликано наслідками хвороби та поганим самопочуттям.

Дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1ст.130КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №209761 від 04 січня 2022 року водій ОСОБА_1 по вулиці Героїв Врадіївщини, в смт Врадіївка Миколаївської області керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газо-аналізатора Драгер та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення відмовився.

Свою винуватість у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав.

Між тим, достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку також підтверджено іншими доказами, як то відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції в яких зафіксовані викладені в протоколі серії ДПР 18 № ДПР18 №209761 від 04 січня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Так, районний суд надав правильну оцінку вказаним відеозаписам, та вказав що з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 на питання поліцейського повідомив, що саме він їхав за кермом, а також що випив пива та відмовився на місці продути алкотестер Драгер. На неодноразові пропозиції поліцейських згодився проїхати до лікарні, проте в присутності лікарів алкотестер не продув в необхідному порядку та від забору біологічних зразків відмовився.

Під час перебування в медичній установі при огляді ОСОБА_1 лікарем візуально було встановлено наявність ознак сп`яніння водія, а оскільки від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газо-аналізатора чи шляхом відібрання зразків біологічного середовища ( моча, кров), як то передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 відмовився, про що лікар зазначив письмово (а.с.4).

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 січня 2022 року вбачається, що саме ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке полягає в тому, що він в той же день та о тій же годині, а саме 04.01.2022 року о 17 годині 04 хвилині в смт Врадіївка по вул. Г.Врадіївщини керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія, реєстраційного посвідчення та поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Дана постанова набрала законної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено наведеними доказами, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

При цьому суд вірно дав оцінку усім запереченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта, на його хворобливий стан не можна прийняти до уваги, оскільки доказів про зазначене ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на не вірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 не заслуговує на увагу, оскільки районний суд вірно вказав, що лікарем лише зазначені візуальні ознаки сп`яніння, проте медичний висновок на підставі відповідних досліджень згідно з вимогами положень відповідної Інструкції лікарем не складався, про що він (лікар) зазначив письмово в своєму висновку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведені докази, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни постанови районного суду.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Крім того, відмова водія на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП не оскаржувалася.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З.Бондаренко