Справа № 161/9544/22 Провадження №33/802/489/22 Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В.
Категорія:ч.4 ст.140 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Леміщака Дмитра Михайловича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , провідного інженера відділу капітального будівництва Служби автомобільних доріг у Волинській області, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Так, відповідно до вказаного судового рішення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.12.2017 року будучи посадовою особою, прийняв в експлуатацію об`єкт поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-17 сполучення Львів-Радехів-Луцьк на ділянці 106км+000м - 114км+600м у невідповідності з вимогами ДСТУ 4100-2014, що призвело до ДТП 27.03.2020 року близько 20:30 год. в с.Чаруків на ділянці дороги 113+80м - 114км+600м, чим порушив п.1.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.4 ст.140 КУпАП.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Леміщак Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, просить скасувати, а провадження в справі, -закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вказує про те, що відповідно до акту прийняття робіт поточного ремонту автомобільної дороги державного значення Н-17 Львів-Радехів-Луцьк від 27.10.17, роботи приймались не одноособово ОСОБА_1 , а комісією у складі голови ОСОБА_2 та членів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Затверджував акт прийняття робіт начальник САД у Волинській області Посполітак А.Г. Проте, нікого з перелічених осіб, окрім ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності не притягують.

Більше того, комісія здійснила прийняття робіт з влаштування верхнього шару товщиною 5 см дрібнозернистої асфальтованої суміші на модифікованому бітумі з попереднім вирівнюванням профілю дорожнього одягу дрібнозернистою щільністю асфальтобетонною сумішшю. При цьому, про прийняття дорожніх знаків, вищевказаний акт не містить жодної інформації. Крім того, ОСОБА_1 був відповідальним лише за ділянку дороги км96+100 км106+000, у той час коли йому інкримінується прийняття в експлуатацію ділянки 106км+000 - 114+600м.

Зазначає також про те, що ОСОБА_1 згідно з його посадовою інструкцією, як начальник відділу капітального будівництва Служби автомобільних доріг у Волинській області, несе відповідальність лише за неякісне виконання робіт капітального ремонту, а не поточного середнього ремонту, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, у зав`язку з чим він не здійснював і не повинен був здійснювати технічного контролю за цим процесом.

Крім того, згідно із посадовими обов`язками ОСОБА_1 , до його компетенції входить здійснення технічного нагляду - контроль відповідності виконання будівельних робіт проектній та технологічній документації на будівництво, державним і галузевим будівельним нормам та національним стандартам на дорожньо-будівельні матеріали, тобто перевірка чи відповідають виконані роботи проектній документації, а не перевірка самої документації. У складі комісії, яка приймала виконання робіт, був представник фірми, яка безпосередньо розробляла проектно-кошторисну документацію на ремонт дороги, а також представник підрядної організації, яка безпосередньо виконувала роботи по встановленню дорожніх знаків. А тому, якщо хтось із членів комісії повинен був нести відповідальність на невідповідність розташування дорожніх знаків вимогам ДСТУ, то це не мав бути ОСОБА_1 .

Окрім того, вказує про те, що ні після встановлення дорожніх знаків, ні після ДТП, ані станом на даний час, жоден контролюючий орган не повідомляв про невідповідність встановлених знаків вимогам чинного законодавства та не виносив жодних приписів з цього приводу. Сам по собі факт прийняття виконання робіт певною особою в складі комісії задовго до ДТП, не може визнаватися причиною такої події, оскільки за час, що минув відповідні порушення мали бути виявлені та усунуті відповідальним за це особами.

Також захисник вважає, що є наявні порушення при складенні самого протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки до нього не долучено акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, що передбачено у п.3 Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Однак, суд першої інстанції на вищенаведене належної уваги не звернув.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 повинен в даному випадку нести відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Леміщак Д.М. будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. При цьому, не подавали до суду будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційного розгляду.

Таким чином, апеляційний суд враховуючи положення ст.268 КУпАП вважає, що справу можливо розглядати у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №249590 14.07.21 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 27.12.2017 року будучи посадовою особою, прийняв в експлуатацію об`єкт поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-17 сполучення Львів-Радехів-Луцьк на ділянці 106км+000м - 114км+600м у невідповідності з вимогами ДСТУ 4100-2014, що призвело до ДТП 27.03.2020 року близько 20:30 год. в с.Чаруків на ділянці дороги 113+880м - 114км+600м, чим порушив п.1.5 ПДР України.

Такі дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч.4 ст.140 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №249590 від 14.07.22, пояснення ОСОБА_1 , постанову про закриття кримінального провадження від 30.05.22, витяг з ЄРДР, копію протоколу огляду місця ДТП, копію акту прийняття робот з поточного середнього ремонту автомобільної дороги від 27.12.17, копію посадової інструкції, копію висновку експерта №4120 від 31.05.21 та інші матеріали справи.

Сторона захисту в апеляційній скарзі вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Такі доводи сторони захисту знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності у розрізі із нормами законодавства, яке регулює питання відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу цього проступку матеріалами, які містяться у справі.

Диспозиція ч.4 ст.140 КУпАП передбачає відповідальність і, зокрема посадових осіб, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, дана норма закону є банкетною і потребує посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, а також у постанові суду на конкретні норми і правила, які порушила винна особа.

Однак, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №249590 14.07.21 та оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.1.5 ПДР України, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Із змісту вказаного пункту ПДР України випливає, що він носить загальний характер і стосується дій чи бездіяльності учасників дорожнього руху, а не суб`єктів правопорушень, передбачених ч.4 ст.140 КУпАП, оскільки відповідно до п.1.10 ПДР України, учасник дорожнього руху це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , оскільки не зазначено, які саме правила, норми чи стандарти порушив останній.

При цьому, на думку апеляційного п.1.5 ПДР України не є тим правилом, нормою чи стандартом, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, однак суд першої інстанції на таке належної уваги не звернув, хоча згідно із положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці справи до розгляду мав вирішити питання чи правильно складено протокол.

Крім того, заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 в даному випадку, не може бути суб`єктом правопорушення, яке йому ставиться у провину, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ДТП виникло на ділянці автомобільної дороги 113+880м 114км+600м, а ОСОБА_1 відповідно до наявного у справі додатку №2 до наказу №9ОД від 11.03.16, - був відповідальним лише за ділянку дороги км96+100 км106+000.

При цьому, підписання ОСОБА_1 як одним із членів комісії, акту прийняття робіт з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-17 Львів-Радехів-Луцьк на ділянці км106+000 км114+600 від 27.12.17, на який послався суд першої інстанції в якості його винуватості, також не є таким, що вказував би на те, що ОСОБА_1 як посадова особа може нести відповідальність за неправильне встановлення дорожнього знаку 5.63.1 ПДР України, оскільки, як вбачається зі змісту цього акту, комісія здійснила прийняття робіт з влаштування верхнього шару товщиною 5 см дрібнозернистої асфальтобетонної суміші на модифікованому бітумі з попереднім вимірюванням профілю дорожнього одягу дріб зернистою щільністю асфальтобетонною сумішшю.

Слід також зазначити про те, що ОСОБА_1 , як посадова особа, відповідно до посадової інструкції, яка наявна в матеріалах справи, організовує контроль за виконанням «капітального ремонту» та може нести відповідальність за неякісне виконання робіт саме такого виду ремонту, у той час коли відповідно до вищевказаного акту, комісією приймались роботи з «поточного середнього ремонту», і ці види ремонтів як вбачається із ГБН Г.1-218-182:2011, є різними поняттями.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що не перевіреними та не спростованими жодним чином судом першої інстанції залишись заперечення сторони захисту, викладені у письмовому клопотанні, яке подане до суду.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Проте, апеляційний суд прийшов до переконання, що в матеріалах справи докази, які прямо вказували б про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, відсутні.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

А тому, посилання сторони захисту про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

За таких обставин, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.21 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі.

За положеннями п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Леміщака Дмитра Михайловича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року в даній справі, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк