Номер провадження: 33/813/1006/22
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Воронцова Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Семененко Наталії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2022 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2022 рок провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 інкриміновано те, що він 06 липня 2022 року за місцем мешкання скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: погрожував, протягав руки та ображав, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, адвокат Семененко Н.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків сулу фактичним обставинам справи, просить постанову Київського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2022 року відносно ОСОБА_2 скасувати та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 си.173-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, адвокат зазначила, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відносно ОСОБА_2 було складено ще один протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП та за даним протоколом його визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

На думку адвоката зазначена обставина, а також визнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності факту наявності систематичних конфліктів протягом останнього місяця, свідчать про те, що обставини, що вказані в протоколі від 06 липня 2022 року не є випадковими, а навпаки свідчать про характер поведінки ОСОБА_2 .

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням потерпілої та її представника, з приводу того, що сторони перебувають у процесі розлучення та поділу спільного майна, що у свою чергу спричиняє конфлікти. Також, місцевим судом безпідставно відкинуто пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

В той же час, відповідно до вимог процесуального законодавства, зокрема положень ст.251, 252 КУпАП, зазначені обставини встановлюються за результатами оцінки доказів, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів провадження, судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП з приводу подій 06 липня 2022 року, зазначені вимоги законодавства дотримано в повній мірі. Винесена Київським районним судом м.Одеси постанова від 11 серпня 2022 року є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 суд першої інстанції констатував, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вивчивши наявні в матеріалах провадження докази, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками місцевого суду.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_2 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, працівниками поліції надано до суду наступні докази:

-Протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №295826 від 06 липня 2022 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 06 липня 2022 року за місцем мешкання скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 , а саме погрожував, протягав руки та ображав (а.п.1);

-Заяву ОСОБА_1 до Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області від 06 липня 2022 року, в якій остання просить вжити заходів по відношенню до її чоловіка, який чинить домашнє насильство (а.п.2);

-Письмові пояснення ОСОБА_1 , від 06 липня 2022 року, в яких ОСОБА_1 зазначила, що 06 липня 2022 року її чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство (а.п.3);

-Письмові пояснення ОСОБА_3 , від 06 липня 2022 року, в яких останній вказав, що його батько ОСОБА_2 систематично чинить домашнє насильство відносно його матері ОСОБА_1 06 липня 2022 року, близько 17:09 год. йому зателефонувала мати і повідомила, що ОСОБА_2 в черговий раз вчиняє відносно неї насильство. При цьому він порекомендував їй викликати поліцію та сам одразу виїхав до матері. Коли приїхав мати вже була з працівниками поліції (а.п.4);

-Письмові пояснення ОСОБА_4 від 06 липня 2022 року, який пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 06 липня 2022 року близько 16:50 до нього прийшла сусідка ОСОБА_5 . Вона була дуже схвильована, в неї тремтіли руки, при цьому вона пояснила, що її чоловік не впускає її до дому і попросила телефон, щоб викликати поліцію. Крім того ОСОБА_4 пояснив, що такий самий факт вже мав місце 28 червня 2022 року, коли ОСОБА_7 також вигнав з будинку дружину та не впускав її (а.п.5).

-Письмові пояснення ОСОБА_2 від 06 липня 2022 року, в яких останній заперечив обставини скоєння домашнього насильства, що зазначені ОСОБА_1 (а.п.6);

-Копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №188912 від 06 липня 2022 року відносно ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 строком на 5 діб, з 06 по 11 липня 2022 року заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.п.8).

Надаючи оцінку наведеним доказам, суд апеляційної інстанції виходить із того, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

На переконання суду апеляційної інстанції, перелічені вище докази у своїй сукупності не підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Що стосується інших доказів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 то як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначені особи 06 липня 2022 року не були безпосередніми свідками події про яку зазначила ОСОБА_1 та повідомили лише інформацію, що була надана нею.

Посилання апеляційної скарги адвоката Семененко Н.С. на те, що свідок ОСОБА_4 є свідком та очевидцем подій, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вбачається із письмових пояснень вказаного свідка, 06 липня 2022 року він не був очевидцем конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Бачив ОСОБА_1 лише коли вона прийшла до нього додому у знервованому стані та при цьому у неї тремтіли руку. Про обставини події йому стало відомо безпосередньо з розповіді самої ОСОБА_1 . Що стосується тверджень свідка ОСОБА_4 з приводу подій, які мали місце 28 червня 2022 року, то вони не стосуються обставин даної справи та не мають правового значення для її вирішення.

Інші наявні в матеріалах провадження докази, зокрема заява та пояснення ОСОБА_1 фактично відображають лише її позицію з приводу обставин, що мали місце 06 липня 2022 року. Натомість, в матеріалах провадження наявні письмові пояснення ОСОБА_2 в яких останній спростовує вчинення домашнього насильства. За таких обставин, з огляду на положення ст.62 Конституції України, заява таписьмові пояснення ОСОБА_1 не є тими доказами, які поза розумним сумнівом підтверджували б вину ОСОБА_2 .

Що стосується інших доводів апеляційної скарги адвоката з приводу факту визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в іншій справі, а також наявності конфліктів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими, оскільки зазначені обставини, хоч і свідчать про існування конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте безпосередньо не вказують на вину останнього щодо вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП саме 06 липня 2022 року.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, у матеріалах справи відсутні належні, беззаперечні докази, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_2 06 липня 2022 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Зважаючи на вищевикладене та на підставідослідженихматеріалівсправи,апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивованою, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Семененко Наталії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2022 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.П. Воронцова