ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1291/22 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Сагайдак Е.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сагайдак Е.С. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Запоріжжя,

- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 30.09.2021 року о 01:00 год. в м. Харкові по вул. Чернишевській, 38, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ниссан, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у відповідного лікаря фахівця за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26, відмовилась в присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі, захисник просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем, а матеріали справи, на його думку, не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. Також зазначає. Що судом першої інстанції було порушено порядок розгляду справи, а саме справа була призначена за добу, а до цього не розглядалась майже рік. Сповіщення про розгляд справи ОСОБА_1 отримала майже за добу до розгляду справи та в умовах воєнного стану не мала фізичної можливості прибути в судове засідання. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив її права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Сагайдак Е.С. та Лукашенко В.Є., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Сагайдак Е.С. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону.

Зокрема, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Аналізуючи вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що справа про адміністративні правопорушення розглядаються за участю особи, яка притягається до відповідальності. У разі неявки особи в судове засідання суд не має процесуальної можливості розглянути справу без участі цієї особи, якщо у суду немає відомостей про належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Разом з цим, аналізуючи вимог ст. 277-2 КУпАП об`єктивно вбачається, що єдиним процесуально визначеним судовим повідомленням є направлення особі, яка притягається до відповідальності, судової повістки про час та місце розгляду справи. Крім того, законодавець визначив, що судова повістка повинна бути вручена особі не пізніш як за три доби до дня розгляду справи судом.

Проте, судове засідання в суді першої інстанції у цій справі було призначено до розгляду на 29.09.2022 року.

Натомість матеріали цієї справи не містять будь-яких об`єктивних відомостей про те, що суд першої інстанції викликав ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначене на 29.09.2022 року, шляхом направлення їй судової повістки.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що суд першої інстанції направив ОСОБА_1 СМС-повідомлення, яке було їй доставлене 27.09.2022 року об 23.19 год. (арк. 20). Тобто ОСОБА_1 була сповіщена про час та місце розгляду справи майже за добу до розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 277-2 КУпАП.

Крім того, отримавши СМС-повідомлення ОСОБА_1 направила на електронну скриньку суду першої інстанції клопотання про відкладення справи (арк. 24).

Відповідно до відомостей штампу вхідної кореспонденції Київського районного суду, це клопотання надійшло до суду 30.09.2022 року. Однак, відповідно до відомостей скріншоту відправлення клопотання, який надала ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, об`єктивно вбачається, що клопотання про відкладення судового розгляду було направлено нею до суду першої інстанції двічі 28.09.2022 року двічі об 17:28 год. та об 17:37 год.

Матеріали справи не містять будь яких об`єктивних відомостей про те, що в суді першої інстанції у період часу з 28.09.2022 року до 29.09.2022 року була несправність в роботі електронної скриньки суду.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 належним чином про час та місце розгляду справи та розглянув цю справу без її участі, чим порушив її права, передбачені ст. 268 КУпАП, що обумовлює скасування прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та прийняти нову.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та прийняти нову.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Сагайдак Е.С. та Лукашенко В.Є. заперечували винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не дивлячись на невизнання своєї вини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1) зазначено, що ОСОБА_1 керувала автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у відповідного лікаря фахівця за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26, відмовилась в присутності двох свідків.

Обставини, які зафіксовані в протоколі, а саме наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складення ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_2 (арк. 5) вбачається, що 30.09.2021 року близько 01.40 год. у м. Харкові по вул. Чернишевська біля б. 38 вона була залучена у якості свідка стосовно того, що водій ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, тремтіння пальців рук). У її присутності водій відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки автомобіля, а також від проходження медогляду у медзакладі на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Також в її присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ААБ № 301235.

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 6) вбачається, що 30.09.2021 року в 01.40 год. працівниками патрульної поліції його було залучено в якості свідка при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 301235 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, 38. В його присутності водій автомобілю «Ниссан», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я (КЗОЗХОНД) відмовився.

В матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано подію за участю ОСОБА_1 , яка мала місце 30.09.2021 року у м. Харкові по вул. Чернишевська біля б. 38.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник та ОСОБА_1 повідомили, що вони ознайомлені з відомостями цього відеозапису. Також вони повідомили, що на цьому відеозаписі зафіксовані саме ті події, під час яких було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що під час, коли працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння були присутні і два свідка, а тому у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо об`єктивності їх письмових пояснень свідків.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до працівників поліції повідомляє, що «…. Я розумію, що ви мене зупинили», що об`єктивно свідчить про те, що саме вона керувала автомобілем та була зупинена працівниками поліції.

Отже, такі відомості відеозапису об`єктивно спростовую апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем.

Крім того, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомила останнім, що пів години тому вживала 2 бокали вина, оскільки в неї День народження та пропонувала працівникам поліції якось вирішити це питання на місці, на що працівники поліції категорично відмовились та повідомили ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність.

Аналізуючи такі відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 усвідомлювала протиправність своїх дії та бажала уникнути відповідальності, що свідчить про умисний характер вчиненого нею правопорушення, відповідно до положень ст. 10 КУпАП.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції у присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці її зупинки з використанням алкотестеру Драгер, а також у закладі охорони здоров`я.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_4 . ОСОБА_1 отримавла посвідчення водія внаслідок складання нимею іспиту на знання вимог ПДР України, про що свідчать відомості довідки (арк. 67), що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_4 . ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції хоча і не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак і не погоджувалась його пройти та своїми діями вказувала на те, що вона його проходити не бажає.

Зокрема, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 просила надати їй п`ять хвилин для того, щоб поспілкуватись із юристом. Працівники поліції надали їй таку можливість. Однак наступного разу на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 знов просила час для здійснення телефонного дзвінку своєму юристу.

З відеозапису об`єктивно вбачається, що таке «спілкування з юристом» тривало більш ніж пів години.

Проте, відеозапис не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 особисто здійснювала телефонні розмови із юристом, що свідчить про затягування нею часу, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції об`єктивно розцінив такі дії як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (арк.4), наявність якого обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що об`єктивно свідчить про дотримання працівниками поліції вимог цієї Інструкції.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України об`єктивно мали процесуальні підстави для складення відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Також, відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознакаи алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановціової.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці її зупинки, а також у закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 30 вересня 2022 року, ОСОБА_5 об 01.00 год. в м. Харкові по вул. Чернишевська біля будинку № 38, керувавла автомобілем «Ниссан» державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, а також в медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовивсялась у присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк.1) об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП 30.09.2022 року.

Отже, на момент розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції, а саме 03.11.2022 року, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Сагайдак Е.С. задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева