ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/978/22 Справа № 199/4108/22 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Андрієнка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року водій ОСОБА_1 24 червня 2022 року о 22:35 год. в м. Дніпрі по вул.Передова, 7/1 керував автомобілем «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» Alcotest 6820 ARHK-0122, на що останній погодився, результат огляду 1,83 проміле. Дана подія була зафіксована на бодікамеру 472330. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки сам по собі не є доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому протокол було складено поліцейським, який був відсутній під час зупинки ОСОБА_1 та проходження ним огляду. Вказує, що працівники поліції не надали належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що зазначений у протоколі час керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідає відеозапису. Звертає увагу, що наявність ознак сп`яніння, встановлених у ОСОБА_1 , спростовується відеозаписом. Зазначає, що протокол не містить відомостей про відеофіксацію огляду, при цьому в графі свідки зазначено камера, при цьому супровідний лист про направлення протоколу не містить відомостей про відеозапис як додаток до нього. Вказує, що чек Драгера та відеозапис містять різні відомості про час проведення огляду. Зазначає, що Драгер проходив перевірку калібровки з порушення встановленого законом строку.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП, рапортом поліцейського, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6820, результат огляду 1,83 проміле, тестуванням на алкоголь за допомогою приладу Drager Alkotest 6820, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 1,83 проміле, відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення по справі не вбачається.

Доводи захисника про те, що протокол було складено поліцейським, який був відсутній під час зупинки ОСОБА_1 та проходження ним огляду, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та під час апеляційного перегляду.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, рапортом поліцейського, відповідно до якого було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ним вимог ПДР України, а також відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, встановлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою драгера, останній пройшов у відповідності до вимог КУпАП огляд на стан сп"яніння та у його присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодних заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом чи керування транспортним засобом іншою особою ОСОБА_1 не заявляв.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції вимог КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутні відомості про відеофіксацію огляду, оскільки вимогами КУпАП, зокрема, ст. 256 КУпАП, якою встановлено вимоги щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та ст. 266 КУпАП, якою визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, не передбачено обов`язку працівників поліції зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про відеофіксацію огляду, а лише встановлено обов`язок поліцейських долучити вказаний відеозапис до протоколу, що й було зроблено працівниками поліції.

При цьому не зазначення у супровідному листі про направлення протоколу відомостей про відеозапис як додаток до нього, не є істотним порушенням вимог КУпАП, з огляду на те, що останній відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, та ОСОБА_1 не заперечується факт того, що на відеозаписі саме він та на ньому зафіксовано обставини, зазначені про протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів захисника про те, що з останньої повірки Drager Alkotest 6820 в день проходження ним огляду пройшло більше ніж шість місяців, а тому огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням закону, слід зазначити, що відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01 листопада 2016 року за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік. При цьому з роздрукованого результату приладу Drager Alkotest 6820, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 30 вересня 2021 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 24 червня 2022 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alkotest 6820, відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Перевіряючи твердження захисника про те, що зазначений у протоколі час керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідає відеозапису, а також, що чек драгера та відеозапис містять різні відомості про час проведення огляду, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

У рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

Враховуючи викладене, певні неточності у часі керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження огляду на стан сп`яніння, не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протокол недопустимим доказом.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот