Дата документу Справа № 331/5181/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/5181/21 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/304/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Щербини К.В. розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07 вересня 2021 року, о 00 годині 31 хвилині, водій ОСОБА_1 , поблизу будинку № 21 по вул. Земського лікаря Лукашевича в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом Hyundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі охорони здоров`я відмовився, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 4628, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних обставин. Так, відеозапис долучений до справи не підтверджує, що ОСОБА_1 керував автомобілем, що на думку апелянта спростовує право поліцейського вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, відеозапис не є безперервним та порізаним. Вказує, що інших фактичних даних, які б встановлювали факт керування ОСОБА_1 справа не містить. Звертає увагу, що при перевірці документів працівники поліції перевищили свої повноваження, зокрема провели обшук автомобіля, його особистості та супутниці, не роз`яснили його прав та не запропонували скористатися юридичною допомогою адвоката. Щодо висновку лікаря-нарколога то апелянт зазначає, що через фізіологічні функціональні порушення викликані хворобою не зміг надати зразок біологічного середовища. Крім того, апелянт перебуває на обліку у лікарів невролога та невропатолога після травми голови тому у нього порушення мови та координації рухів. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Щербину К.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 267939 від 07.09.2021 року (а.с. 1) та визнаних судом доведеними підтверджується:

направленням на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння від 07.09.2021 року, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським, у останнього виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 2);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4628, складеного 07.09.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження повного медичного огляду (а.с. 3);

відеозаписом подій від 07.09.2021 року (а.с. 7), які узгоджуються із обставинами, вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, а керувала його дівчина, апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом події зафіксовано, факт перебування ОСОБА_1 біля належного йому транспортного засобу Hyundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , габарити якого горять, огляд працівниками поліції, зі згоди ОСОБА_1 його документів та автомобіля. Далі, подальше виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція проїхати до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння, згода Плюща пройти огляд, доставлення останнього до медичної установи.

При цьому, на відео файлах не міститься інформація, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом чи керування іншою особою.

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ОСОБА_1 транспортного засобу у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована у медичному закладі відмова ОСОБА_1 переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .

Посилання автора апеляції на незаконні дії працівників поліції щодо незаконного обшуку його, його супутниці та автомобіля апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не є предметом розгляду у даній справі.

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначною та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не зміг здати зразок біологічного середовища із фізіологічних причин, не заслуговують на увагу.

У п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до п.п.7,8 розділу ІІІ Інструкції, зокрема проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно п.п.12,13 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснювалась спеціальна процедура проведення такого огляду та наслідки відмови від неї. Проте, ОСОБА_1 , провівши приблизно 1 годину в медичному закладі охорони здоров`я, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, посилаючись на неможливість здати біологічний матеріал.

Оглянувши відеозапис, суд приходить до висновку про небажання ОСОБА_1 здати біологічне середовище, затягування часу, тому на переконання суду останній намагався уникнути здачі аналізу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд оцінює посилання ОСОБА_1 на неможливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з фізіологічних причин критично і розцінює їх як не бажання проходити такий огляд, щоб уникнути відповідальності, тобто ОСОБА_1 відмовися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, об`єктивні вагомі причини відмови від проходження медичного огляду, судом не встановлені.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст.294КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник