Справа № 346/2595/22
Провадження № 3/346/1836/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а :

02.07.2022р. о 20.10 год. в м. Коломия по вул. Шевченка, Коломийського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Bravo» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатором «Alcotest 6820», згідно роздруківки з якого кількість проміле становить 1,26‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

08.09.2022р. ОСОБА_1 та його захисник Лесюк А.В. подали до суду клопотання, в якому просили провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Зазначили, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, оскільки транспортним засобом він не керував. 02.07.2022р. його автомобіль «Fiat Bravo» стояв припаркований на узбіччі дороги на вул. Шевченка біля Коломийського районного відділу поліції. ОСОБА_2 перебував поблизу авто, оскільки проживає в будинку навпроти та прийшов до транспортного засобу аби забрати з нього документи. Біля нього зупинися працівники поліції та попросили перепаркувати автомобіль на інше місце, оскільки дана паркова призначена для паркування службових транспортних засобів. Дану вимогу він виконувати відмовився, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння та не мав права здійснювати рух. На вимогу поліцейського ним були надані документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Після перевірки документів, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на що ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що він не здійснював рух на транспортному засобі та не мав наміру керувати автомобілем того дня. Однак, поліцейський наполягав на проходженні огляду та стверджував, що відмова призведе до поміщення транспортного засобу на штраф-майданчик. В зв`язку з цим, ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд. Крім заперечення факту керування транспортним засобом, особа яка притягується до відповідальності та його захисник також посилалися на неповноту долученого до матеріалів справи відеозапису та вказували, що його було зроблено не на нагрудну камеру працівника поліції, в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, в протоколі номер технічного засобу не зазначено, а тому вважають, що вказаний відеозапис є недопустимим доказом. Також вказують на те, що матеріали справи не підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та наполягав на тому, що він не керував транспортним засобом, а отже відсутні підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Захисник Лесюк А.В. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити з підстав, зазначених в поданому до суду клопотанні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, передбачено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норма ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, з викладеного слідує, що необхідними елементами для утворення складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом певною особою (водієм) та перебування цієї особи в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.

В свою чергу, під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Заперечуючи свою вину у вчиненні даного правопорушення, ОСОБА_2 посилався на те, що транспортним засобом він не керував і протилежне матеріалами справи не підтверджується. Суд вважає ці покази неправдивими та розцінює їх намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності виходячи з наступного.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення адміністративного правопорушення працівником поліції надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 118246, роздруківку з спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest 6820», згідно якої результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння показав 1,26 ‰, що підтверджує перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора «Alcotest 6820», чинного до 23.02.2022р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння та відображено результат проходження огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу до Коломийської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорти працівників поліції та лазерний диск з відеозаписом.

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази, суд прийшов до висновку про підтвердження ними факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, тобто виконання ним функцій водія в стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема факт керування підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , зазначеними ним в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», в яких останній особисто вказує на вживання алкогольних напоїв зранку та керування після цього автомобілем.

Крім цього, на представленому відеозаписі ОСОБА_2 також підтверджує такі ж обставини щодо вживання алкоголю та не заперечує факту керування ним транспортним засобом.

Відтак, суд вважає, що даними доказами було спростовано заперечення ОСОБА_2 та його захисника щодо недоведення факту керування транспортним засобом.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII (далі - Закон N 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулюється Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС №1026 від 18.12.2018р. (далі Інструкція).

Відповідно до пп.1 п. 2 Інструкції, Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно визначень термінів, зазначених в п. 3 Інструкції, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Згідно п. 5 Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На представленому відеозаписі зафіксовано обставини проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу. Відеозапис триває 1 хв. 39 сек. і не переривається.

Відтак, зазначення про неповноту відеозапису, судом до уваги не приймається, оскільки долучені до справи докази в своїй сукупності дали змогу в повній мірі встановити фактичні обставини вчиненого правопорушення та підтвердити вину ОСОБА_2 .

Також суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_2 та його захисника на положення Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), затвердженої наказом ДПП Національної поліції України № 100 від 03.02.2016р., оскільки вказаний наказ був скасований наказом ДПП від 15.04.2016р. № 625.

Що стосується тверджень про здійснення відеозапису не на нагрудну камеру працівника поліції та відсутність відомостей щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснено даний відеозапис і не зазначення у протоколі номеру технічного засобу, то в цій частині суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Так, підстав вважати, що відеозапис було зроблено не на портативний відео реєстратор працівника поліції не вбачається і на такі обставини ОСОБА_2 і його захисник не посилаються. Навпаки, в одній частині клопотання останні вказують, що відео з нагрудної камери є неповним, а в іншій частині вже зазначають, що його зроблено не на нагрудну камеру. Також не містить клопотання про закриття провадження у справі і посилань на правові норми, які були порушені працівниками поліції внаслідок не зазначення номеру технічного засобу в протоколі.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, вказана норма не містить імперативної вимоги, яка б вказувала на необхідність зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо номеру технічного засобу. За даних обставин, суд не погоджується з доводами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про недопустимість відеозапису, як доказу в даній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)»

Також в своєму рішенні від 10.02.2010р. по справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує конкретні обставини правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника згідно ст. ст. 34-35 КУпАП судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, вважаю, що стягнення повинно бути обрано у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом. Відповідно до ст. 4 ч.2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Третьякова І. В.