Справа № 288/591/22
Провадження № 3/288/413/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., з участю секретаря судових засідань Костюк О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

місце роботи: не працює,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області від Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, чим своїми діями порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього Руху України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199115, ОСОБА_1 , 02 травня 2022 року о 23.10 годині в селі Квітневе, вулиця Шевченка, Житомирського району, Житомирської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нев`язка мова). Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 6810» та у медичному закладі відмовився.

Своїми діями порушив пункт 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винність в скоєному правопорушенні, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не визнав, а пропозицію працівників поліції пройти на місці огляд на стан сп`яніння він відмовився, оскільки нічого не вживав та не довіряє працівникам поліції, які поводили себе грубо, забороняли відходити від їх службового авто та зробити телефонний дзвінок для надання правової допомоги. А також, не визнав себе винним у вчиненні відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Пояснив, що сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не є підставою для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП. Закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке мало би бути вручене йому після його відмови пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським не видавалось. Посилається на те, що докази у вигляді відеозйомки про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки відеозапис міститься на DVD диску і має декілька окремих коригованих частин та не вівся безперервно, і не у повному стані, як того вимагає Інструкція. Відеозапис проводився як на вулиці так і в службовому автомобілі різними працівниками поліції на різні записуючі пристрої. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про назву приладу, яким здійснювалась відеофіксація, його серію та номер, що є порушенням. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить дату та час його складання, у ньому не зазначено, що він відноситься до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199115. Також надав клопотання в якому просить провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання щодо наявності в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Судом досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199115 від 02 травня 2022 року;

-відеозапис подій (компакт-диск);

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- копія постанови серії БАА № 005800 від 02.05.2022 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

В судовому засіданні, судом оглянуто та досліджено диск із записами події, яка відбулась 02 травня 2022 року, по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого вбачається, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 пропонують пройти йому освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру або в медичному закладі. ОСОБА_1 категоричної відповіді щодо відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння працівникам поліції не надав.

Частиною 2 статті 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

У ході дослідження в судовому засіданні відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських, яке є фрагментарним, встановлено, що в порушення вимог Інструкції відеозапис огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння безперервно не вівся.

Поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безприривний. Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та CD-R диск, що прямо заборонено Інструкцією №100. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозаписи на CD-R диску, змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку із чим, доданий до протоколу відеозапис суд визнає неналежним та недопустимим доказом по справі.

До цього ж, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, проте, не вказано назву приладу, його серію та номер.

Аналогічна позиція стосовно допущених працівниками поліції порушень оформлення матеріалів справи та інших документів у справах про адміністративні правопорушення викладена Верховним судом у постанові по справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року (відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис).

Згідно досліджених уривків відеозапису працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладах охорони здоров`я, на що останній спочатку сказав, що відмовляється, а потім, що не згоден.

Належні та допустимі докази щодо підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, як зазначено в п. п. 8, 12 розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейським має бути оформлене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що пропозиція інспектора СРПП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в закладах охорони здоров`я, або відмовитися від освідування є порушенням процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, визначеною цією Інструкцією та вимогами КУпАП, якими передбачено послідовний порядок освідування, а не вибір альтернативних видів проведення огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 направлення у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. У даному випадку з відеозапису не вбачається, щоб поліцейський вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось, так як встановлено, що поліцейським було порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З матеріалів справи видно, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час судового розгляду ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні вказаного у протоколі правопорушення та пояснив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також не визнав себе винним у вчиненні відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Проте, в порушення вищевказаних вимог, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить дату та час його складання, а також у ньому не зазначено, що він відноситься до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199115 від 02.05.2022.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та розписок ОСОБА_1 , які не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 порушено Правила дорожнього руху, тощо на підтвердження вищевказаних обставин не надано.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, клопотання та оглянувши відеодиск, приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що судам слід ураховувати,

що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, враховуючи сукупність інших досліджених доказів, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до пункту 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі закрити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року; статтями 7, 9, частиною 1 статті 130, статтями 245- 247, 251, 268, 280, 283 - 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тимчасово вилучене у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 , при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 199115 від 02 травня 2022 року, у порядку ст. 265-1 КУпАП - повернути власнику.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко