П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП - суду невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце роботи: водій ТОВ «АВТО+», посвідчення водія НОМЕР_1 від 18.03.2016р., -

за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №027695 10.09.2022 о 04год. 03хв. в с.Тийглаш по вул.Центральній, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем VOLVO FH 42 T сідловий тягач Е, державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_3 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Його представник ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі гр. ОСОБА_1 на підставі матеріалів адміністративної справи та поданих заперечень на протокол про адміністративні правопорушення у зв`язку з військовим станом та постійними повітряними тривогами не території Закарпатської області. Крім того, адвокат Руслана Дурдинець подала письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає про наступне.

З Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 027695 від 10 вересня 2022 року не зрозуміло, якою була підстава для його складання, оскільки транспортний засіб автомобіль марки Volvo FH, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився в черзі до державного кордону України, а гр. ОСОБА_1 в той час не керував транспортним засобом, оскільки таке керування здійснювала інша особа. Про зазначене свідчить і відсутність факту складення першочергового протоколу чи постанови про порушення правил дорожнього руху.

Стосовно проходження огляду на стан сп`яніння зазначає, що 10 вересня 2022 року інспектором СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП Національної поліції Закарпатській області капітаном поліції Куртанич Т.С., ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Зазначене також підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи. Разом з тим, у письмовому поясненні гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказує, що в її присутності вказаний водій (гр. ОСОБА_1 ) пройшов медичний огляд у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, проміле, що засвідчує своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 027695». При цьому пояснення гр. ОСОБА_4 є відмінні від пояснень ОСОБА_3 , що говорить про упередженість та невідповідність фактів викладених у протоколі.

Також, гр. ОСОБА_1 не проходив огляд у лікаря нарколога. Натомість ОСОБА_1 просив працівників поліції надати йому «ДРАГЕР», щоб на місці встановити стан чи відсутність його сп`яніння.

У зв`язку з наведеним адвокат Руслана Дурдинець просила закрити провадження у справі за відсутністю в діях особи ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №027695 від 10.09.2022, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 10.09.2022, рапорт інспектора СРПП відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Тараса Куртанича від 10.09.2022, диск з відеозаписом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У письмових запереченнях адвокат Руслана Дурдинець заперечувала факт керування ОСОБА_1 10.09.2022 транспортним засобом - автомобілем марки Volvo FH, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , посилаючись на те, що такий знаходився в черзі до державного кордону України та стояв на узбіччі.

З дослідженого відеозапису, наданого працівниками патрульної поліції до матеріалів справи та дослідженого в судовому засіданні, також не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 10.09.2022, матеріали справи не містять.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, то такі судом оцінюються критично за відсутності доказів керування особою транспортним засобом. Крім того, такі свідчення є суперечливими, оскільки один свідок підтвердила проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а інший відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога.

Таким чином, як встановлено судом, переконливих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не містять.

За таких підстав приходжу до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що 10.09.2022 о 04год. 03хв. в с.Тийглаш по вул.Центральній, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи зазначене, слід зауважити, що висловлюючи на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні саме під час керування транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що працівниками поліції не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення особами, уповноваженими на складення протоколу, надано не було.

Відтак, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник