Номер провадження: 33/813/1035/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Калініченко І. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного Калініченко І.С., за участю ОСОБА_1 , секретаря Узун Н.Д.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду міста Одесивід 20 червня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси від 20 червня 2022року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 20 червня 2021 року о 18 годині 50 хвилин у м. Одесі по вул. Семінарська, біля буд. 9, водій ОСОБА_1 керував т/з «Rover 620 SI» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння : координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду у встановленому законом порядку,на стан сп`яніння, водій відмовився, (запис з нагрудного відеореєстратора 1379(13), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та провадження відносно нього закрити, за відсутністю складку адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Вказує, що до протоколу не надано його пояснення, його не відсторонено від керування транспортним засобом, не затримано його транспортний засіб, з запису відео регістратора не зрозуміло від якого саме огляду він відмовився, для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся та не було видано відповідне направлення та складено відповідний акт.

Також посилається на те, що суд не дослідив всі обставини справи, не повідомив його належним чином про час і місце розгляду справи а тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження .

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин. Текст постанови він отримав лише 12.08.2022 року та скаргу подав 19.08.2022 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що під час перебування матеріалів справи у провадженні судді Літвінової В.В., було призначено вісім судових засіданнь: а саме: 20.07.2021 року, 17.08.2021 року, 30.08.2021 року, 29.09.2021 року, 07.10.2021 року, 27.10.2021 року, 24.11.2021 року, 06.12.2021 року, 21.01.2022 року, 17.02.2022 року. До суду повернуто рекомендовані поштові відправлення із судовими повістками у судові засідання: 29.09.2021 року, 24.11.2021 року, 06.12.2021 року, 21.01.2022 року, 17.02.2022 року, із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судові засідання, призначені судом 15 червня 2022 року та 20 червня 2022 року ОСОБА_2 - не з`явився. В його присутності було складенно протокол про адміністративне правопорушення, де його було повідомлено про дату судового засідання у суді, а саме 20.07.2021 року. Луканін про причини неявки не повідомив та не звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення по суті справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018437 від 20 червня 2021 року, де ОСОБА_1 відмовивсь від пояснень та підпису протоколу (а.п.1-4), відеозаписом з місця події, яким підтверджується факт керування транспортним засобом та знаходження його з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження будь якого медичного огляду на стан сп`яніння.

Вказані докази є належними та допустимими та повністю узгоджуються між собою.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису, та не заперечується й сторонню захисту, де ОСОБА_2 вказує що не було підстав виконувати вимоги працівників поліції, ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд, отримувати протокол та надавати пояснення, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 статті 130 КУпАП.

Доводи наведені в апеляційній скарзі щодо відсутності акту відсторонення його від керування та не затримання його транспортного засобу, також не можуть бути взяті до уваги, виходячи з вище наведеного.

Вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду міста Одесивід 20 червня 2022 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.С.Калініченко