Дата документу 06.09.2022 Справа № 554/6230/22
Номер провадження 3/554/2206/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» вересня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря Даценко Н.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої юристом КСП «Харківміськліфт», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

- за ст. 124 КУпАП,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтава, громадянина України, працюючого менеджером, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,

- за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2022 року о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 в м. Харків, на перехресті вул. Танкопія та вул. Харківських Дивізій, керуючи транспортним засобом «Ford», д/н НОМЕР_3 , при виїзді з другорядної дороги не надала перевагу в русі автомобілю BMW, д/н НОМЕР_4 , що рухався по головній дорозі та допустила з ним зіткнення із подальшим зіткненням з автомобілем Fiat, д/н НОМЕР_5 , чим порушила вимоги п.п.16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП постраждалих осіб не має, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

07 липня 2022 року о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 в м. Харків, на перехресті вул. Танкопія та вул. Харківських Дивізій, керуючи транспортним засобом BMW, д/н НОМЕР_4 , не дотримався безпечної швидкості руху, не був уважним та допустив зіткнення з автомобілем «Ford», д/н НОМЕР_3 , з подальшим зіткненням з автомобілем Fiat, д/н НОМЕР_5 , чим порушив вимоги п.п.12.1, 2.3 Б ПДР України. Внаслідок ДТП постраждалих осіб не має, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнала пояснила, що 07.07.2022 року о 09.00 годин у м. Харкові, на перехресті вул. Харківських дивізій та вул. Танкопія, вона керувала автомобілем Ford, д/н НОМЕР_3 , їхала по вул. Танкопія в напрямку пр. Петра Григоренко і, перетинаючи перехрестя з вул. Харківських дивізій, де сталося ДТП, не мала на меті змінювати напрямок руху. Світлофори були вимкнені. Перед перехрестям вона знизила швидкість, на її шляху був знак «Дати дорогу» та пішохідний перехід, стоп лінії не було. Далі вона зупинилася перед краєм перехрещувальної проїзної частини. Переконавшись в безпечності свого маневру, що немає перешкод для подальшого руху, вона почала рух далі в напрямку вул. Танкопія. Раптово, із-за авто, яке стояло перед перехрестям на рівні стоп - лінії по вул. Харківських дивізій вона побачила праворуч від себе автомобіль BMW, який на великій швидкості наближався до її автомобіля. Вона прискорилась, натиснула педаль газу, щоб уникнути зіткнення, але швидкість авто BMW була занадто високою, внаслідок чого сталася ДТП. У водія автомобіля BMW на його шляху була стоп лінія та пішохідний перехід, він мав зупинитися або знизити швидкість перед в`їздом на перехрестя. Однак він цього не зробив. Крім того, зазначила, що автомобіль BMW не відповідав вимогам технічного стану транспортного засобу, оскільки у схемі ДТП його гальмовий шлях становить 15.1 м., що перевищує допустиму норму, встановлену в п.31.4.1 ПДР України. Як вбачається із пояснень свідка, водій BMW їхав зі швидкістю 60-80 км/год, що є порушенням ПДР та причиною ДТП. У зв`язка із викладеним вважає, що її вини у ДТП не має, а винуватцем ДТП є ОСОБА_2 . Просить закрити провадження у справі відносно неї, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 06.09.2022 року на 11.00 годин ОСОБА_2 не з`явився, суду надав клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю по робочих справах. Крім того, надав письмові пояснення відповідно до яких вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі відносно нього, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначив, що він є учасником ДТП, яке сталося приблизно о 09.10 годин 07.07.2022 року у м. Харкові на перехресті вулиці Танкопія та вулиці Харківських дивізій. 07.07.2022 року, близько 09.10 годин, він їхав на своєму автомобілі марки BMW по вул. Харківських дивізій в сторону проспекту Героїв Сталінграда по головній дорозі. Наближаючись до перехрестя вул. Танкопія та вул. Харківських дивізій, зі швидкістю 60-70 км/год., він знизив швидкість десь до 50 км/год. так як знав, що проїзд цією ділянкою ускладнений за рахунок припаркованих по обидві сторони проїзної частини автомобілів, що звужує можливість проїзду по обидва боки дороги. Також на цій ділянці дороги по обидва боки знаходяться зупинки громадського транспорту і часто місцеві жителі переходять проїзну частину у недозволеному місці. Також йому було відомо, що світлофори по місту частково вимкнені. Під`їхавши до перехрестя, де сталася ДТП, він впевнився, що на той час перед ним не було інших автомобілів, він добре бачив дорогу, та те, що автомобілі, які рухалися по другорядній дорозі, зупинилися, щоб надати йому право проїзду перехрестя. Впевнившись у безпечності проїзду перехрестя, він натиснув на газ і продовжив його проїзд. Його автомобіль 1986 року випуску, не обладнаний потужним двигуном і не може швидко прискорюватись. Виїхавши на перехрестя, за лічені секунди він помітив, як на перехрестя несподівано вискочив автомобіль марки Форд, який знаходився по ліву сторону від нього, після чого він застосовував екстрене гальмування, проте зіткнення уникнути не вдалось, його автомобіль та автомобіль марки Форд отримали механічні пошкодження. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він не дотримався безпечної швидкості руху, та порушив п.п. 12.1, 2.3 Б ПДР, однак матеріали справи не містять доказів недотримання ним вказаних пунктів ПДР. В момент ДТП він рухався по головній дорозі, оскільки на ній наявний дорожній знак «Головна дорога», світлофор на перехресті був вимкнений, ОСОБА_1 рухалася по другорядній дорозі, про що також свідчить встановлений дорожній знак «Дати дорогу», а тому ОСОБА_1 порушуючи ПДР, не надала йому права проїзду, у зв`язку із чим сталася пригода. Зазначив, що матеріали справи не місять даних про його швидкість руху та взагалі не містять доказів порушення ним правих дорожнього руху. ДТП можна було б уникнути, якби водій автомобіля Ford, ОСОБА_1 , виконала вимоги дорожнього знаки «Дати дорогу», виїжджаючи із другорядної на головну дорогу, пересвідчилася у відсутності на ній інших транспортних засобів та надала йому перевагу у проїзді через перехрестя. Вважає, що саме дії водія ОСОБА_1 , яка в порушення дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надала йому перевагу у русі, є наслідком вказаної ДТП.

Представник правопорушника ОСОБА_2 адвокат Корнієнко О.В. в судовому засіданні повністю підтримала надані письмові пояснення свого довірителя, просить закрити провадження у справі відносно нього, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Корнієнко О.В., дослідивши письмові пояснення ОСОБА_2 , матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об?єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об?єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.205 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особою, яка склала відповідні протоколи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №077517 від 07.07.2022 року відносно ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 077518 від 07.07.2022 року відносно ОСОБА_2 , схему місця ДТП, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, зі схеми місця ДТП від 07.07.2022, яка без зауважень підписана учасниками даної події та в якій відображено місце зіткнення, взаємне розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось на перехресті вул. Танкопія та вул. Харківських Дивізій, автомобіль «Ford», д/н НОМЕР_3 виїжджав на перехрестя з другорядної дороги при дії знаку 2.1 «Дати дорогу», автомобіль BMW, д/н НОМЕР_4 рухався по головній дорозі при дії знаку 2.3 «Головна дорога», автомобіль Fiat, д/н НОМЕР_5 також рухався по другорядній дорозі в зустрічному напрямку автомобіля «Ford», д/н НОМЕР_3 . В результаті зіткнення в автомобіля «Ford», д/н НОМЕР_3 пошкоджена права частина транспортного засобу, передня права та задня права дверцята, задній бампер, багажник, ліве заднє крило. Автомобіль BMW, д/н НОМЕР_4 отримав пошкодження бамперу, переднього лівого та правого крила, фар, капоту, у автомобіля Fiat, д/н НОМЕР_5 пошкоджено задній бампер, заднє ліве крило.

Вирішуючи питання про наявність в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушень ПДР України, що мало наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного:

Згідно п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно ПДР України, знак 2.3 "Головна дорога" надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям, а також на початку головної дороги. Знак обов`язково повторюється з табличкою 7.8 (напрямок головної дороги на перехресті) перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок, а також перед перехрестям зі складним плануванням. Знак 2.4 "Кінець головної дороги" скасовує право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється в кінці головної дороги. При знаку 2.1 «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 (напрямок головної дороги на перехресті) - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Знаки 2.1.-2.3, 2.5.і.2.6. встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3. на початку, а знак 2.4. в кінці головної дороги. Знак 2.3 з табличкою 7.8 обов?язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 виїжджала на перехрестя вул. Танкопія та вул. Харківських Дивізій з другорядної дороги при дії знаку 2.1 «Дати дорогу», водій ОСОБА_2 рухався по головній дорозі при дії знаку 2.3 «Головна дорога».

Тому, саме водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі «Ford», д/н НОМЕР_3 по другорядній дорозі повинна була надати дорогу автомобілю BMW, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона зупинила свій автомобіль перед краєм перехрещуваної проїзної частини та переконавшись у відсутності перешкод для подальшого руху та безпечності маневру, почала далі рухатись в напрямку вул. Танкопія, однак раптово, із-за авто, яке стояло перед перехрестям на рівні стоп-лінії по вул. Харківських Дивізій, вона побачила автомобіль BMW, який на великий швидкості наближався до її автомобіля є лише її суб?єктивною думкою.

Жодного доказу на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 під час розгляду справи надано не було і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Крім того, такі доводи спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що 07.07.2022 о 09.00 годині він керував автомобілем Fiat, д/н НОМЕР_5 по вул. Танкопія зі сторони вул. П. Дорошенка, побачив знак 2.1 «Дати дорогу», зупинився, щоб пропустити автомобіль BMW, д/н НОМЕР_4 , який рухався по вул. Харківських дивізій зі сторони пр. Героїв Харкова. В цей час на зустріч його автомобілю по вул. Танкопія зі сторони ХТЗ рухався автомобіль «Ford», д/н НОМЕР_3 , який не даючи дорогу автомобілю BMW, що рухався по головній дорозі, намагався проїхати перехрестя, в результаті чого сталось зіткнення цих автомобілів, після чого автомобіль «Ford» відкинуло на його автомобіль.

Оскільки водій, ОСОБА_1 виїжджала на перехрестя з другорядної дороги при дії знаку 2.1 «Дати дорогу», то саме вона повинна була надати автомобілю BMW, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до перехрестя по головній дорозі при дії знаку 2.3 «Головна дорога».

Також, суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 їхав з великою швидкістю, а отже саме з його вини сталось дорожньо-транспортна пригода.

Так, обґрунтовуючи перевищення швидкості водієм ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилається на п.31.4.1 ПДР України, який встановлює допустимий гальмівний шлях легкових автомобілів та їхні модифікації для перевезення вантажу не більше ніж 14,7 м., а оскільки, згідно схеми ДТП гальмівний шлях автомобіля ОСОБА_2 становить 15,1 м, вказане свідчить про перевищення ним швидкості руху, а отже й про те, що саме він винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Проте, суд звертає увагу, що главою 31 ПДР України регулюються питання технічного стану автомобілів та їх обладнання.

Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.1 б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності: якщо під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи гальмівний шлях легкових автомобілів та їхні модифікації для перевезення вантажу перевищує 14,7 м.

В Примітці 1 визначено умови проведення випробування робочої гальмівної системи.

Проте, автомобіль BMW, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 07.07.2022 року о 09 годин 00 хвилин в м. Харків, на перехресті вул. Танкопія та вул. Харківських Дивізій, здійснював дорожній рух, а не проходив випробування гальмівної системи з визначеними умовами, а тому застосовувати в даному випадку п.31.4.1 б ПДР України для вирахування швидкості руху вказаного автомобіля є помилковим.

В зв?язку із цим твердження про те, що у разі гальмівного шляху автомобіля BMW, д/н НОМЕР_4 на відстані 15.1 м. свідчить про перевищення ним допустимої швидкості руху, є хибним.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що на його думку автомобіль BMW, д/н НОМЕР_4 рухався зі швидкістю 60-80 км/год є його суб`єктивною оцінкою, доказів цього до матеріалів справи додано не було і на час розгляду справи, судом не здобуто.

Допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 безпосередньо не надалось можливим, оскільки двічі за викликом суду він не з?явився з невідомих суду причин, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Крім того, доводи ОСОБА_1 , що водій автомобіля BMW, д/н НОМЕР_4 рухався з перевищеною швидкістю не ґрунтуються також і на вимогах Правил дорожнього руху, оскільки, навіть за умови порушення водієм BMW, д/н НОМЕР_4 вимог ПДР щодо швидкості руху, означене не свідчило б про виконання ОСОБА_1 вимог п.16.11 ПДР України, порушення вимог яких, саме водієм ОСОБА_1 , у даному випадку і перебуває у прямому причинному зв?язку з наслідками даної дорожньо - транспортної пригоди.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що, оскільки після удару її автомобіль розвернуло, що свідчить про рух BMW, д/н НОМЕР_4 на великій швидкості не спростовують висновків суду з підстав викладених вище.

Дані протоколу про те, що ОСОБА_2 не дотримався безпечної швидкості руху, не був уважним за кермом та допустив зіткнення з автомобілем «Ford», д/н НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 2.3 Б ПДР України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до п.2.3 «Б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Отже, порушенням в цьому випадку є те, що не була врахована дорожня обстановка, яка визначається як "сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху..." (п. 1.10 ПДР). Крім того, знову йдеться про безпеку дорожнього руху, визначення якого в ПДР України взагалі відсутнє.

Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_2 не дотримався безпечної швидкості руху, не був уважним за кермом, до матеріалів справи додано не було і на час розгляду справи, судом не здобуто, а є лише припущенням особи, яка склала відповідний протокол.

Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об?єктивне з?ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, судом встановлено, що в результаті порушення саме водієм ОСОБА_1 п.16.11 ПДР України сталась дорожньо-транспортна пригода, а отже наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_1 та настанням відповідних наслідків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

А в діях ОСОБА_1 навпаки суд вбачає наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини в справі, вважаю за можливе призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання у межах санкції статті, у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2022 року, згідно Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 481 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовій збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 124, 245, 247, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; ; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»;номер рахунок (IBAN): UA0016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання до 06 грудня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: А.В. Сметаніна