Справа №: 452/2121/22
П О С Т А Н О В А
29 серпня 2022 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді: Корольчук Н.В.
секретаря: Макаревич Л.Р.
особи, що притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В протоколі серії ОБ №115278 від 01.08.2022 року зазначено, що 01.08.2022 року о 22.10 год. в с. Калинів по вул. Сагайдачного, 26 Самбірського району Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Touran н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив проти того, що в день інкримінованих йому дій перебував в стані алкогольного сп`яніння, але разом з цим заявив, що не керував автомобілем. Пояснив, що автомобіль стояв на обочині, бо зламався акумулятор. Він був пасажиром в тому автомобілі та чекав, поки водій принесе запасний акумулятор. Коли підійшли поліцейські він не заперечив проти проходження огляду на стан сп`яніння, хоча і пояснював їм, що він не є водієм.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:
- письмові пояснення свідка ОСОБА_2 ;
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №442 від 01.08.2022 року;
- акт від 01.08.2022 року;
- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, зокрема адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Проте, матеріали справи не містять доказів на спростування позиції ОСОБА_1 , яку він висловлював ще на момент документування інкримінованих йому дій, що видно з його письмових пояснень, які додані до протоколу, про те, що до моменту його виявлення поліцейськими він не керував транспортним засобом, зокрема такі відомості відсутні в доданому до протоколу відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 - шляхом направлення судової повістки, проте остання в судове засідання не з`явилась, у зв`язку з чим письмові пояснення, надані нею під час складання протоколу, не можуть бути перевірені в ході судового розгляду справи.
З огляду на наведене, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 відповідно до яких остання була очевидцем обставин, покладених в основу складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, не підтверджені усними поясненнями під час судового розгляду, не можуть бути визнані допустимими доказами.
Крім того, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідків, відомості про яких як про очевидців інкримінованих ОСОБА_1 дій містяться в письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 (шляхом направлення смс- повідомлень), проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.
Необхідність перевірки в судовому засіданні пояснень свідків викликана також тим, що переглядом відеозапису не вдалося пересвідчитися у присутності свідків під час документування інкримінованих ОСОБА_1 дій.
Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 не було виконано вимог п. 2.9 а ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду, в тому числі, як було зазначено вище, шляхом допиту свідків, здобуто не було.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя