Житомирський апеляційний суд
Справа №278/510/22 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія ст. 212-2 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 її апеляційну скаргу на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2022 року за п.6 ч.1 ст. 212 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, начальника групи секретного документального забезпечення військової частин НОМЕР_1 -

встановила:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2022 року ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу розміром тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, у період з 28 січня 2021 року по 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника групи секретного документального забезпечення військової частин НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у порушення ст. 28, 39 ЗУ «Про держану таємницю» та вимог «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях» (далі Порядок), затвердженого Постановою КМ України 18.12.2013 №939, допустила порушення пунктів 116, 438 Порядку, внаслідок чого не вживала заходів щодо здійснення фактичної перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації виданих виконавцям та не здійснювала відповідні позначки у внутрішніх описах МНСІ, які знаходились у виконавців, а саме військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ., чим вчинила правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, оскільки у встановлений законом строк не змогла подати апеляційну скаргу у зв`язку із безпосереднім виконанням нею службових обов`язків військовослужбовця під час введення в Україні воєнного стану. Також просить скасувати рішення суду першої інстанції. Вказує, що не погоджуюється з рішенням суду, тому що відповідно до її функціональних обов`язків не є відповідальною особою за ведення мобілізаційного діловодства. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2021 року №473, вона лише залучалась до проведення повної перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації і приведення форм обліку до вимог керівних документів. Також стверджує, що під час розгляду вказаної справи вона була відсутня у судовому засіданні, так як належним чином не була повідомлена про розгляд, час і місце даної справи, згідно повістки чи телефонного повідомлення, проте, у рішенні суду зазначено, що вона нібито була повідомлена про розгляд справи, але до суду не з`явилася, що порушує її особисті права та інтереси.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити. Крім того просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки не була присутня в судовому засіданні при розгляді справи по суті та не отримувала у строк для оскарження копії постанови суду.

Представник 6 сектору 9 управляння ДВК СБУ в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення.

Заслухавши доводи та пояснення ОСОБА_1 , дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, а також підстави щодо повнолення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, а також зміст та мотиви суду, викладені в даній постанові, прихожу до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження постанови суду від 17.03.2022 з підстав поважності причин його пропуску відповідно до положень ст. 289, 294 КУпАП, а також про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 251 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так судом першої інстанції в ході розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та за відсутності будь-якого підтвердження належного її повідомлення про час та місце такого розгляду, було встановлено, що у період з 28 січня 2021 року по 17 лютого 2022 року ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника групи секретного документального забезпечення військової частин НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у порушення ст. 28, 39 ЗУ «Про держану таємницю» та вимог «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях» (далі Порядок), затвердженого Постановою КМ України 18.12.2013 №939, допустила порушення пунктів 116, 438 Порядку, внаслідок чого не вживала заходів щодо здійснення фактичної перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації виданих виконавцям та не здійснювала відповідні позначки у внутрішніх описах МНСІ, які знаходились у виконавців, а саме військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

До зазначеного висновку суд прийшов на підставі оцінки протоколу про адмінітсративне правопорушення та документів, доданих до нього, а саме:

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №196 від 20.09.2021, яким ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи секретного документального забезпечення військової частин НОМЕР_1 ;

- витягом про надання останній допуску та доступу до державної таємниці від 08.01.2019 №С-41;

- витягом з функціональних обов`язків, у відповідності до якого ОСОБА_1 зобов`язана щоквартально робити перевірки наявності таємних документів, що знаходяться у виконавців;

- внутрішніми описами МНСІ, що знаходяться у виконавців Українець А.П. та ОСОБА_3 , у яких відсутні позначки про проведенні щоквартальні перевірки.

При цьому письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що фактів розголошення державної таємниці та передумов втрати МНСІ під час перевірки виявлено не було, судом визнані такими, які спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може.

Так дійсно відповідано до п. 438 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України № 939 від 18.12.2013 працівники та уповноважені РСО не менше як один раз на квартал перевіряють дотримання виконавцями секретних документів порядку їх зберігання і роботи з ними па робочих місцях (столи, шафа сейфи)… Про результати перевірки наявності секретних документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації у виконавців, яким вони видані для роботи, робляться, відповідні позначки у внутрішніх описах.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №196 від 20.09.2021 ОСОБА_2 призначено на посаду начальника групи секретного документального забезпечення військової частин НОМЕР_1 .

При цьому відпповідно до функціональних обов`язків працівників режимно-секретного органу ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зобов`язана щоквартально робити перевірки наявності таємних документів, що знаходяться у виконавців та не підшиті в справи секретної частини, підсумки перевірки доповідати актом командиру військової частини.

Разом з цим, дослідивши примірник (копію) таких функціональних обов`язків, встановлено, що вони підлягали затвердженню командиром ВЧ НОМЕР_1 , однак такого затвердження не мають. На першій сторінці витягу міститься вказівка на таке затвердження, однак в ній не містить дати, при цьому наявна позначка про 2022 р. Матеріали, додані до протоколу, не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 ознайомлена з вказаними обов`язками, в тому числі і з часу набуття повноважень відповідно до наказу командира ВЧ від 20.09.2021 р. При цьому інформаці про наявність чи відсутність відповідних актів перевірки згідно до вказаних обов`язків протокол та матеріали справи не містять.

Крім того з вказаних документів не вбачається, коли конкретно протягом відповідного кварталу повинна бути здійснена перевірка, у зв`язку з чим залишається незрозумілим, чому ОСОБА_1 вміняється невиконання зазначених обов`язків в першому кварталі 2022 саме до 17.02.2022, хоча перший квартал року звершується 31.03.2022.

Також з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 вчинила триваюче правопорушення в період з 28.01.2021 по 17.02.2022. Разом з тим відповідно до вищезгаданого наказу командира ВЧ № 196 від 20.09.2021 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони держаної таємниці тільки 20.09.2021. Даних про виконання нею вказаних обов`язків до цього часу матеріали справи не містять. У зв`язку з наведеним вбачається незрозумілим, на підставі чого ОСОБА_1 вміняється в провину вчинення відповідного правопорушення за період з 28.01.2021 по 20.09.2021.

При цьому на думку апеляційного суду безпідставно не було взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 працівником СБУ, який складав протокол, а також судом першої інстанції. Розглянувши справу без належного повідомлення ОСОБА_1 та не маючи можливості отримати від неї додаткові пояснення щодо обставин, зазначених протоколі, суд прийшов до передчасних висновків про спростування доводів ОСОБА_1 доданими до протоколу документами.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що вона очолює відділ по таємному діловодству, а мобілізаційне діловодство очолює помічник командира ВЧ з мобілізаційної роботи майор ОСОБА_4 . В результаті комплексної перевірки СБУ влітку 2021 року було виявлено багато недоліків в роботі мобілізаціного віддділу, у зв`язку з чим 19.09.2021 року за наказом командира Вч було створено комісію, яка повинна була здійснити повну перевірку мобілізаційного діловодства , до якої було включено також і її. В ході перевірки вони робили повний переоблік документації, оптимізували зазначене діловодство , було заведено нові форми 18, скорочено кількість відповідних документів. При цьому старі форми 18 чекали знищення, ними вже не користувалися. По кожній формі 18 було складено акти саме зазначеної комісії. Однак в лютому 2022 року від мене працівники СБУ стали вимагати пояснень щодо відсутності перевірки мобілізаційних документів, при цьому безпідставно не взяли до уваги наявність актів комісійної перевірки наявності МНСІ, а також не врахували факту переобліку усіх ворм 18, а взяли для перевірки застарілі форми за 2017, 2018 роки, якими ніхто не користувався. При цьому зазначені форми було видано на вимогу працвником з кадрової роботи, який на той час виконував обов`язки очільника відділу з мобілізаційної роботи, та не орієнтувався в повному обсязі в запитуваній документації. ЇЇ пояснення до уваги взяті не були, вона вину у встановлних обставинах, зазначених в протоколі не визнавала, та не визнає зараз.

Аналогічні доводи містяться також в письмових поясненнях ОСОБА_1 .

При цьому усі вказані пояснення в достатній мірі не спростовуються наданими до протоколу про адміністративне правопорушення документами Представник СБУ в судове засідання апеляційного суду жодного разу не з`явився, відповідних пояснень щодо інформації, наведеної ОСОБА_1 апеляційному суд не надав.

Крім того звертає також на себе увагу те, що не надано також належних доказів того, що перевірка наявності у виконавців МНСІ, що зазначені у внутрішніх описах форм 18 за номерами ОП-73, та ОП-72, входила в обов`язок саме ОСОБА_1 .

Також апеляційний суд звертає увагу і не те, що в матеріалах справи відсутні належні документальні докази (акт перевірки) проведення перевірки працівником СБУ групи секретного документального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , за результатами якої встановлено факт не вжиття заходів ОСОБА_1 щодо здійснення фактичної перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації, виданих виконавцям, та не здійснення нею відповідних позначок у внутрішніх описах МНСІ, що знаходяться у виконавців, військовослужбовців. Відсутність доказів документального фіксування проведення перевірки (законність, як в здобутті доказів, так і їх оцінці) та її результатів, на думку апеляційного суду, ставить під обґрунтований сумнів законність перевірки, та підстави складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наданими до протоколу доказами у відповідності до положень ч.2 ст. 251 КУпАП винуватості ОСОБА_1 у вичненні правопорушення за наведених в протоколі обставин, а усі сумніви щодо цього повинні бути звернуті на її користь, що також відповідає положенням ст. 7 КУпАП та ст. 62 Конституції України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 285, 289, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановила:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.212 КУпАП скасувати, провадження посправі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: