Справа №: 148/1077/22
Провадження №: 3/148/762/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В. розглянув матеріали, які надійшли з відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.164 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу №0005355 про адміністративне правопорушення від 08.07.2022, встановлено, що 08.07.2022 ОСОБА_1 о 08:18 год. в м. Тульчині по вул.. Леонтовича проводив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі транспортним засобом «Рено Трафік» д/н НОМЕР_1 без ліцензії.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, пояснивши, що ніякою господарською діяльністю з перевезення пасажирів він не займався і не займається. 08.07.2022 він на своєму автомобілі підїхав до своїх знайомих. Через деякій час до нього підійшли інспектора з держнагляду і сказали йому пред`явити документи на перевезення пасажирів. Він їм пояснив, що ніяким перевезенням пасажирів він не займається. Вони йому повідомили, що на його автомобілі «шашичка таксі», обернувшись до автомобіля він дійсно побачив, що зверху на автомобілі дана «шашечка» проте він їм повідомив, що це не його. В цей час підійшов його знайомий ОСОБА_2 , і повідомив інспекторів, що це він з власного свого автомобіля витяг «шашечку» і вчипив йому аби пожартувати. Проте всі його заперечення інспекторами не бралися до уваги і вони склали відносно нього протокол. Вважає, дії інспекторів держнагляду не правомірними, а притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення безпідставним та просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП.

Допитаний в судовому засідані свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 8.07.2022, точної години не пам`ятає, але це було зранку до нього підїхав його знайомий ОСОБА_1 , вони стояли розмовляли. Він раніше працював водієм таксі і мав в наявності «шашечку таксі» і в нього виник умисел пожартувати з ОСОБА_1 і він взяв дістав з багажника свого автомобіля «шашечку» і поки ОСОБА_4 розвернувся він взяв та вчепив «шашечку» йому на автомобіль. Через декілька хвилин до ОСОБА_5 підійшли не знайомі їм чоловіки і представились інспекторами держнагляду і сказали тимчаку В. пред`явити документи на те, що він займається перевезенням людей. ОСОБА_4 не зрозумів в чому річ і сказав їм, що ніяким перевезенням людей не займається, на що інспектор вказав йому на те, що його автомобіль на криші містить «шашечку таксі». ОСОБА_4 повідомив, що не знає звідки вона взялася, що то не його. В цей час він підійшов до них і сказав, що дана «шашечка» належить йому і що він хотів просто пожартувати з ОСОБА_5 , проте інспектора його не слухали і почали фотографувати автомобіль ОСОБА_6 та складати відносно протокол.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 08.07.2022 був відкомандирований Вінницькою військовою адміністрацією в рейд з інспекторами державного нагляду у Вінницькій області. Вони зранку, 08.07.2022 приїхали в м. Тульчин. Інспектори держнагляду підійшли до чоловіка, як зараз вияснилось це був ОСОБА_8 . Про, що говорили інспектора з ОСОБА_9 не знає і не чув, його лише в протоколі про адміністративне правопорушення записали в якості свідка. Ніяких пояснень він не писав і суть правопорушення йому не відомі були на той час.

Суддя, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за дане правопорушення не можливе, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 частиною 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Диспозицією ст. ст.164 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Таким чином, виходячи з положень вищенаведеної норми закону, можна дійти висновку, що господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання з метою отримання прибутку. При цьому здійснення господарської діяльності передбачає вчинення систематичних дій, спрямованих на досягнення певного результату.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів, надання послуг чи ін. здійснюється протягом календарного року більше чотирьох разів. У цьому випадку громадяни зобов`язані зареєструватись як суб`єкти підприємництва, лише після цього при невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.. 164 КУпАП, зокрема за зайняття господарською (підприємницькою) діяльністю без державної реєстрації або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність та отримання прибутку, виконання на постійній основі, однак перевіркою взагалі не встановлено фактів надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів.

Згідно з ст.42 ГК України підприємництво, як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 0005355 від 08.07.2022, до протоколу не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

При складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення № 0005355 від 08.07.2022, працівниками Держнагляду у Вінницькій області не відібрано пояснення як від свідка ОСОБА_7 , який зазначений в протоколі так і від пасажирів, яких нібито перевозив ОСОБА_1 , що позбавляє можливості з`ясувати чи дійсно останній перевозив пасажирів із метою отримання доходу, тобто чи дійсно останній провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів.

Окрім того, у вказаних матеріалах справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення надано фото, на якому відображено автомобіль «Рено Трафік» д/н НОМЕР_1 . Дане фото, без пояснень пасажирів та інших доказів, не є беззаперечним свідченням факту надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі

Будь-яких інших, достатніх та переконливих доказів вчинення правопорушення, суду не надано.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП..

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ст. 6 ч.1 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

В розумінні Європейського Суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення (проступки) є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

На підставі ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 ч. 2 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 62 ч. 3 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 за № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 129 п. 2 Конституції України однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини №39598/03 від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» та рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), а інших належних доказів не надано, суддя, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 164 ч.1 КУпАП.

Згідно ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки наявні у матеріалах справи докази не дають можливості прийти до однозначного висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, яке ним повністю заперечено в судовому засіданні, суд вважає, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у відповідності до ст. 247 п. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.164 ч.1, ст.247 ч.1 п.1, ст.251, ст.252, ст. 284 ч.1 п.3 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя: