02.09.2022 Справа № 756/4184/22
Справа №756/4184/22
Провадження №3/756/2637/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись з матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який офіційно не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст.187 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2022 ОСОБА_1 , який вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 187 КУпАП протягом року, перебуваючи під адміністративним наглядом, не з`явився на реєстрацію до Оболонського УП ГУНП в м. Києві та про причини неявки не повідомив, чим порушив правила адміністративного нагляду, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2021, тим самим здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Він же 08.02.2022, перебуваючи під адміністративним наглядом, повторно протягом року,не з`явився на реєстрацію до Оболонського УП ГУНП в м. Києві та про причини неявки не повідомив, чим порушив правила адміністративного нагляду, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2021, тим самим здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Частиною 2 статті 187 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення, дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд), якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2021 відносно ОСОБА_1 був встановлений адміністративний нагляд строком до 23.08.2022 і визначені обмеження, зокрема п.3 вказаної постанови передбачений обов`язок останнього з`являтися на реєстрацію до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві до працівника, який проводить реєстрацію, кожен 1, 2, 3 та 4 вівторок кожного місця з 09 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом серії ВАБ №455629 від 21.02.2022; протоколом серії ВАБ № 455630 від 21.02.2022, рапортами співробітників поліції та іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Разом з тим, згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як убачається з протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАБ №455630 від 21.02.2022 та протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАБ №455629 від 21.02.2022 правопорушення були вчинені 01.02.2022 та 08.02.2022, відповідно, тобто з моменту їх вчинення минуло більш ніж три місяці, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 38, 187 ч.2, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.2 ст. 187 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха