ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/1438/21 Номер провадження 33/814/931/22Головуючий у 1-й інстанції Шахова В.В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою адвоката Литвиненка Олексія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області 02 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн на користь держави.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На прохання працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокатом Литвиненком В. В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Зміївського районного суду Харківської області 02 серпня 2022 року скасувати та закрити провадження за відсутністю його діях складу цього адміністративного правопорушення.

21 вересня 2022 року на адресу суду надійшов лист від адвоката Литвиненка В. В. в інтересах ОСОБА_1 згідно якого просив закрити справу у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та зобов`язати Зміївське ВП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_1 від 30 червня 2016 року, яке було вилучено за протоколом ДПР 18 №446730 від 22 травня 2021 року.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним, та таким, що винесено без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази знаходження особи в стані алкогольного сп`яніння, а також докази його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Наголосив, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки акт огляду на місці не складався, та в заклад охорони здоров`я водія не доставляли.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшов лист в якому адвокат Литвиненко В. В. просив розглядати справу у відсутності правопорушеника та його захисника. З огляду на вказану обставину, вважаю за можливе розглянути провадження без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

1. - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 446730 від 022 травня 2021 року, з якого вбачається, що 22 травня 2021 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, хитка хода, зміна забарвлення шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом;

2. - письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 відповідно до яких, він був свідком того як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі. В його присутності ОСОБА_1 від підписання будь-яких документів відмовився та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасове посвідчення водія.

Крім, того вказав, що знаходячись біля свого двору, він був безпосередньо свідком того, як ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, та як із-за керма вийшов саме ОСОБА_1 . Після зупинки ВАЗ під керуванням ОСОБА_3 поліцейські попросили документи, які він їм надав власноручно. Фізичної сили та інші методи впливу до водія не застосовували. Візуально ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння;

3. - письмовими поясненнями ОСОБА_4 , згідно яких вбачається, вона була свідком того як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі. В її присутності ОСОБА_1 передав посвідчення водія для складання адміністративного протоколу. До водія фізичний сила працівниками поліції не застосовувалась.

Крім, того вказаний свідок був допитаний в суді першої інстанції, покази якої узгоджувалися з письмовими поясненнями, та пояснила, що особисто бачила, що із-за керма транспортного засобу вийшов саме ОСОБА_1 , від якого вона почула запах алкоголю, повидив себе неадекватно, на нозі був один тапок.

Вказані докази є належними та допустимими, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків. Пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб. Крім того пояснення ОСОБА_4 в суді першої інстанції повністю узгоджувалися з її письмовими поясненням.

В матеріалах провадження також міститься клопотання адвоката Литвиненка В. В. в якому він просить закрити провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП не містить поняття давності притягнення до відповідальності, яке пов`язано із часом набуття законної сили відповідним рішенням суду, а тільки містить посилання на час накладення адміністративного стягнення.

Зокрема, строк давності притягнення до відповідальності, це передбачений законом певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання відповідним рішенням законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка від відповідальності.

Разом з тим, накладення адміністративного стягнення здійснюється судом першої інстанції і подальший розгляд провадження судом апеляційної інстанції не впливає на тривалість строку, який встановлений ч.6 ст.38 КУпАП.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, визнав останнього винним у вчиненні правопорушення та в межах встановленого законом строку 02 серпня 2021 року наклав на нього відповідне стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме такий правовий підхід до вирішення вищевказаного питання повністю відповідає вимогам закону, принципу правової визначеності та усталеній судовій практиці.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи адвоката Литвиненко В. В. в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови суду та закриття провадження, у зв`язку із закінченням на час розгляду справи в апеляційній інстанції строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи, щодо скасування постанови є неспроможними, щоб скасувати фактично правильне рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Литвиненка Вячеслава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Зміївського районного суду Харківської області від 02 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко