Провадження №3/521/8625/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що 10 серпня 2022 року о 12 годинні 15 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Vanette», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в м. Одесі напроти будинку №51 по вулиці Маршала Малиновського, виїжджаючи на перехрестя вул. Івана та Юрія Лип М. Малиновського з вул. Івана та Юрія Лип на вул. М. Малиновського у напрямку вул. Іцхака Рабіна під час зміни напрямку руху не переконався у безпечності, не витримав безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустив зіткнення з електросамокатом «Proove», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Після чого, ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив , чим порушив вимоги п. 2.10 «а», п. 10.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди електросамокат отримав механічні пошкодження, тілесні ушкодження отримав ОСОБА_2 .

За даним фактом, відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Постановою суду від 02 вересня 2022 року об`єднано в одне провадження адміністративні справи №521/12621/22 та №521/12620/22 у відношенні ОСОБА_1 та присвоєний їм єдиний №521/12621/22.

Дослідивши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 були надані письмові заперечення, в яких він просив закрити провадження по справі №521/12621/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Не визнавати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення у зв`язку із відсутністю доказів, які вказують на його винність.

Також, просив розглянути можливість направлення матеріалів за цим протоколом, до національної поліції, з метою з`ясування особи, яка керувала транспортним засобом і підтвердження цього факту доказами. Такий інструмент врегулювання судових справ, як направлення справи на доопрацювання, хоча і не передбачений законом, однак активно використовується в судовій практиці у випадках відсутності доказів причетності особи до правопорушення, а також відсутності доказів самого факту правопорушення.

Посилався на таке.

Щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності.

13.08.2022 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол за нібито вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Вказаний протокол складено з порушенням законодавства, а сама адміністративна справа про притягнення саме ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 122-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу та події правопорушення, оскільки матеріали, що були надані до суду, не містять відомостей про особу, шо вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена 122-4 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

У КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. Такі гарантії закріпленні у ст. ст. 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення(проступку).

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу).

Положення КУпАП передбачають, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 КУпАП).

Оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252 КУпАП) тощо.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення по фактам, які не містять в собі складу правопорушення.

Диспозиція 122-4 КУпАП: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

В даному випадку, норми ст. 122-4 КУпАП містять спеціального суб`єкта правопорушення - водія, однак в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а також того факту, що він є водієм.

Крім цього, ОСОБА_1 є інвалідом І групи. Так, в нього є автомобіль у власності, проте він може використовуватись рідними та близькими людьми з метою допомоги йому. Це також значно розширює потенційне коло осіб, які можуть використовувати належний ОСОБА_1 автомобіль та цілком ймовірно могли б бути водіями і під час нібито вчинення ДТП (дружина, дорослі діти, батьки).

Однак, ОСОБА_1 звільнений від обов`язку свідчити перед судом та правоохоронними органами, щодо кола цих осіб.

Щодо обставин, які унеможливлюють розгляд справи.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси розглядаються дві справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зокрема, справа №521/12620/22 стосується обставин дорожньо-транспортної пригоди, за нібито залишення місця якої складено протокол, який розглядається в межах справи №521/12621/22. Очевидним є тісний взаємозв`язок між обома справами та неможливість їх окремого розгляду.

Неможливо з`ясувати, чи мало місце залишення ДТП, якщо невідомо, хто був водієм під час вчинення ДТП, тобто є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Неможливо також і розглядати справу щодо залишення місця ДТП, якщо сам факт вчинення ДТП ще не доведений.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, разом з іншим, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема:... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Так, у справах «Малофеева проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, з вище наведеного вбачається, що суд при розгляді справи в представленому вигляді позбавлений можливості повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в судовому засіданні та не зможе визначитись з наявністю чи відсутністю складу (зокрема, такої його складової як суб`єкт) адміністративного правопорушення в діях, що з`ясовуються.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та не спростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1 .

Положенням ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Жодного достовірного доказу скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Також відсутні докази отримання транспортними засобами механічних пошкоджень, отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, на підставі чого суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, у справі відсутні, не встановлені такі і судом.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 КУпАП, закрити згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий В.К. Гуревський