Провадження № 3/127/5261/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Михайленко А.В., при секретарі Куйдан Ю.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Дмитрійчук А.А., прокурора Приходько Д.Є., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за № 172, 173, 174, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190, 191від 25.07.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою від 31.08.2022 (справа №127/16104/22) вищезазначені протоколи (справи) були об`єднані в одне провадження, відповідно до ст. 36 КУпАП, та присвоєно єдиний номер справам №127/16104/22.

З протоколу № 178, 177, 174, 190, 188, 186, 184, 172, 180, 182 від 25 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2», будучи згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», при винесені та підписані наказів № 127 від 01.10.2020, №134 від 02.11.2020, №138 від 01.12.2020, №3 від 04.01.2021, №47 від 29.01.2021, №52а від 01.03.2021, №67 від 13.04.2021, №148-о від 20.09.2021, №102-о від 18.06.2021, №71 від 30.04.2021, згідно яких надано надбавку директору ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався про наявність у нього реального конфлікту інтересів орган управління (Департамент охорони здоров`я Вінницької міської ради), чим скоїв адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу № 176, 191, 189, 187, 185, 173, 179, 181, 183 від 25 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2», будучи згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», при винесені та підписані наказів № 134 від 02.11.2020, №3 від 04.01.2021, №47 від 29.01.2021, №52а від 01.03.2021, №67 від 13.04.2021, №148-о від 20.09.2021, №127 від 01.10.2020, №102-о від 18.06.2021, №71 від 30.04.2021, згідно яких надано надбавку директору ОСОБА_1 , вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Вказав, що списки працівників лікарні, яким встановлювались надбавки до зарплати під час пандемії коронавірусу готувались медичним директором. Фінансування здійснювалось з Національної служби здоров`я України.

Адвокат Дмитрійчук А.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні просила закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вважає, що докази по справі є недопустимими та неналежними, умисел у ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення відсутній.

Прокурор Приходько Д.Є. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 ознайомлений з ЗУ «Про запобігання корупції», його вина знайшла повне підтвердження доказами, наданими до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката, прокурора, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення адвоката Дмитрійчук А.А., висновок у адміністративній справі прокурора Вінницької окружної прокуратури Приходько Д.Є., оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням Вінницького міського голови № 1789-О від 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 призначено директором КНП «ВМКПБ №2» з 02 грудня 2019 року згідно укладеного з ним контрактом та за результатами конкурсу.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 являвся суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, а саме був посадовою особою юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідності до статті першої ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 65 «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Законом України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Враховуючи викладене, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції», у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, оскільки вищевказаний приватний інтерес знаходиться в сфері, в якій він виконує свої службові повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень відповідна особа зобов`язана негайно доповісти про це відповідному органу та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Проте, перебуваючи на посаді директора КНП «Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2» ОСОБА_1 , при винесенні та підписанні наказів № 127 від 01.10.2020, №134 від 02.11.2020, №138 від 01.12.2020, №3 від 04.01.2021, №47 від 29.01.2021, №52а від 01.03.2021, №67 від 13.04.2021, №148-о від 20.09.2021, №102-о від 18.06.2021, №71 від 30.04.2021, згідно яких надано надбавку директору ОСОБА_1 , тобто самому собі, не повідомив не пізніше наступного робочого дня орган управління, про виникнення реального конфлікту інтересів.

Крім того, перебуваючи на посаді директора КНП «Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2» ОСОБА_1 , при винесенні та підписанні наказів № 134 від 02.11.2020, №3 від 04.01.2021, №47 від 29.01.2021, №52а від 01.03.2021, №67 від 13.04.2021, №148-о від 20.09.2021, №127 від 01.10.2020, №102-о від 18.06.2021, №71 від 30.04.2021, згідно яких надано надбавку директору ОСОБА_1 , тобто самому собі, вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до частини першої статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 172, 173, 174, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190, 191від 25.07.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення; наказом директора №125 від 10.09.2022 «Про створення медичних команд»; наказами директора №127 від 01.10.2020, №134 від 02.11.2020, №138 від 01.12.2020, №3 від 04.01.2021, №47 від 29.01.2021, №52а від 01.03.2021, №148-о від 20.09.2021, №67 від 13.04.2021, №102-о від 18.06.2021, №71 від 30.04.2021 про медперсонал, що надає допомогу пацієнтам з підозрою та підтвердженими випадками COVID-19; рішенням ВМР №1347 від 28.09.2018 про створення КНП «ВМКПБ №2»; розпорядженням ВМР від 28.11.20219 №1789-о «Про призначення ОСОБА_1 »; контрактом ВМР з ОСОБА_1 від 02.12.2019; попередженням про вимоги та обмеження ЗУ «Про запобігання корупції»; заявою ОСОБА_1 про відсутність конфлікту інтересів; поясненнями ОСОБА_1 , свідків та іншими доказами.

Таким чином, суд вважає, що наведені докази фактично повністю поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, а саме, є доведеним факт суперечності між приватним інтересом і службовими обов`язками ОСОБА_1 , які виразилися у підписанні наказів, на підставі яких нараховувалась надбавка до зарплати ( матеріальна винагорода) самому собі, тим самим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме не повідомив у встановленому Законом порядку орган управління та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказів, якими вирішувалося питання про встановлення надбавку до заробітної плати самому собі, та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказів щодо встановлення доплат до заробітної плати.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, надані докази підтверджують факт вчинення ним адміністративних правопорушень.

Суд при накладенні стягнення враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, той факт, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, ступінь його провини, майновий стан.

Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Адміністративне стягнення належить накласти за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33-35, 36, 40-1, 172-7, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції», ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172 7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя