КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року

справа № 752/30253/21

провадження № 33/824/2356/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва 27 липня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва 27 липня 2022 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17000 грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 496 грн 20 коп.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено принцип безсторонності судді, принцип презумпції невинуватості, принцип рівності учасників процесу. Вважає, що справа розглянута судом необ`єктивно, та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер не утворює склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Порушення за яке передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова від проходження огляду в медичному закладі, в той час як відмова від проходження огляду на місці зупинки чи незгода із результатами дослідження є правом водія. Вказує, що не погоджувалась із результатами експрес-тесту та обов`язком працівників поліції було направлення апелянта до медичного закладу для проходження огляду, чого здійснено не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 05.12.2021 о 17-30 год. у м. Києві по Столичному шосе, 92 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volvo XC90, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 7510 (прилад № ARMF-0332) та технічних засобів для відеозапису (нагрудної відеокамери); результат тесту -0,37 проміле. ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується наявними матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №212164;

- роздруківкою результатів тесту із застосуванням приладу «Драгер», відповідно до якого результат тесту становить 0,37 проміле;

- акт огляду на стан сп`яніння, складеного відносно ОСОБА_1

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксована вказана подія.

З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що ОСОБА_1 було зупинено патрульними поліцейськими та у ході перевірки документів у правоохоронців виникла підозра щодо перебування водія у стані сп`яніння через наявність запаху алкоголю з порожнини рота, а тому водію було вказано на необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписі ОСОБА_1 неодноразово пояснювала, що вона вживала шампанське у ресторані, з якого щойно від`їхала, що випито було один келих і вона не перебуває у стані сп`яніння. Вказане ОСОБА_1 також підтвердила в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Працівниками поліції було пояснено ОСОБА_1 про хід і порядок проходження огляду.

ОСОБА_1 тривалий час не могла визначитися щодо проходження огляду на виявлення стану сп`яніння на місці зупинці із застосуванням приладу «Драгер» чи в медичному закладі, чи щодо відмови від проходження такого огляду.

Колегія суддів погоджуються із посиланням суду першої інстанції про те, що така поведінка може свідчити про побоювання водія щодо негативних для себе результатів та наслідків у виді суворого адміністративного стягнення, яке передбачене чинним законодавством, тоді як реакція патрульних була вимушеною на неоднозначну поведінку водія, проте не була примусом.

У ході тривого спілкування зі співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 погодилась на проходження огляду щодо виявлення стану сп`яніння алкогольного сп`яніння на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу, а тому підстав пропонувати ОСОБА_1 проходження огляду у закладі охорони здоров`я в працівників поліції об`єктивно не виникло.

Досліджені відеозаписи з нагрудних камер не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 висловила свою незгоду з результатами проведеного огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції всупереч вимогам Інструкції не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 погодилась на проходження огляду на місці зупинки, та не заявляла про незгоду щодо результатів такого огляду, у зв`язку із чим огляд проводиться в закладах охорони здоров`я як передбачено ст. 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують та сприймаються судом як спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя