Провадження № 33/811/698/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Микити Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Микити Тараса Володимировича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою, 2 грудня 2021 року, о 21 год. 40 хв., в м. Львові на площі Міцкевича, 1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем FordFocus, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest 6820» HRHK 0051 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 1217 від 02.12.2021р. від 21:57 год. 02.12.2021 року, результат 0,40 проміле. Крім того, з результатом тесту водій ОСОБА_1 не погодився, однак від проходження огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник покликається на те, що суддя місцевого суду безпідставно відхилив доводи сторони захисту та помилково дійшов переконання, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

На переконання апелянта, працівники поліції, фіксуючи факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, не надали йому можливості надати свої пояснення стосовно обставин справи.

Як зазначає захисник, ОСОБА_1 одразу впродовж 15-20 хвилин після складення протоколу про адміністративне правопорушення, звернувся в токсикологічний відділ лікарні швидкої медичної допомоги КНП №1 «Територіальне медичне об`єднання м. Львова», де відразу здав кров на дослідження вмісту етанолу. Результат токсикологічного дослідження вміст в крові етанолу 0,14 проміле.

Вказує, що суддею не надано оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що він не згоден з показником драгера, оскільки він несертифікований, а також, що він приймає ліки після перенесення коронавірусного захворювання COVID-19. Лікарський засіб, який вживає ОСОБА_1 , містить у собі етанол, однак у протипоказаннях не вказано, що під час прийому такого не можна здійснювати керування транспортним засобом. Виявлена у крові ОСОБА_1 доза алкоголю 0,14 проміле є допустимою у керуванні транспортним засобом та не підпадає під ознаки ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт також звертає увагу, що ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено безпідставно. При цьому протокол серії ААБ №264906 від 2 грудня 2021 року складено за інше порушення, ніж те, що описано у фабулі протоколу. Зокрема, протокол складено за те, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі., водночас, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився. Його захисник адвокат Микита Т.В. підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задовольнити з викладених у ній мотивів. Проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №264906 від 2 грудня 2021 року (а.с. 2), згідно з яким ОСОБА_1 2 грудня 2021 року, о 21 год. 40 хв., в м. Львові на площі Міцкевича, 1, керував автомобілем FordFocus, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest 6820» HRHK 0051 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 1217 від 02.12.2021р. від 21:57 год. 02.12.2021 року, результат 0,40 проміле. Крім того, з результатом тесту водій ОСОБА_1 не погодився, однак від проходження огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився та підписав вказаний протокол у відповідних графах, зазначивши, що не згоден з результатами драгера, він не перебуває у стані сп`яніння; драгер не є сертифікований; хотів їхати на аналіз крові, в чому йому було відмовлено; з показником драгера він не згідний, зараз лікується після перенесеного ковіду та приймає ліки по відновленню. Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 права надати пояснення стосовно обставин справи.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6820», прилад ARHK-0051, тест №1217 (а.с. 1) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,40‰, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. З результатом 0,40‰ ОСОБА_1 не погодився та відмовився підписати зазначений акт.

У зв`язку з цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак останній категорично відмовився від проходження такого огляду у медичному закладі, що стверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6, 7).

Пунктом 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкції) встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Втім, хоч положення даної Інструкції і гарантують право водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у разі його незгоди з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, проходження такого огляду має бути добровільним. Тобто у випадку, коли освідувана особа заявила про незгоду з результатом огляду, однак відмовилась їхати до медичного закладу та проходити огляд у лікаря, працівники поліції позбавлені можливості будь-яким чином вплинути на рішення цієї особи. У такій ситуації водій фактично відмовляється від свого права пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що і було зроблено ОСОБА_1 .

Водночас, апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за інше правопорушення ніж те, яке описано в фабулі протоколу, оскільки у протоколі серії ААБ №264906 повністю відображено процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, його результати та допущене останнім порушення вимог ПДР, а саме: п. 2.9а цих Правил. Інспектором поліції суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладено згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, а тому жодних порушень у цій частині апеляційний суд не вбачає.

При цьому слід зазначити, що незгоду ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду та подальшу відмову їхати до медичного закладу не слід розцінювати як порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, оскільки останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; за результатами такого огляду у нього виявлено 0,40‰ алкоголю в крові, тобто факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом є належно підтвердженим. Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я для проходження повторного огляду, його незгоду з результатами драгера апеляційний суд розцінює як формальну, оскільки така не була підтверджена реальними діями.

Стосовно доводів про те, що після складення протоколу ОСОБА_1 звернувся до КНП №1 «Територіальне медичне об`єднання м. Львова», де одразу здав кров на етанол, за результатами обстеження у нього було виявлено 0,14‰ алкоголю в крові, що є допустимою нормою, то такі, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, ч. 4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Аналогічна вимога закріплена і в п. 9 розділу ІІ Інструкції.

Тобто чинне законодавство чітко регламентує порядок і строки проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, у медичному закладі, відповідно до яких: 1) поліцейський доставляє особу закладу охорони здоров`я, відтак не передбачено можливості водія пройти огляд з власної ініціативи, без участі поліцейських; 2) строк проходження огляду протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як слідує з протоколу серії ААБ №264906 від 2 грудня 2021 року, ОСОБА_1 інкриміноване йому правопорушення вчинив о 21 год. 40 хв. 2 грудня 2021 року, протокол складено працівником поліції о 22 год. 26 хв. Водночас, згідно з листом КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги від 28 лютого 2022 року за №07-06вих1124, ОСОБА_1 прибув у відділення невідкладної медичної допомоги о 23 год. 35 хв., забір крові відбувся о 00:08 год. 3 грудня 2021 року.

Тим самим при здійсненні дослідження крові ОСОБА_1 на вміст етанолу не було дотримано вимог п. 9 розділу ІІ Інструкції, ч. 4 ст. 266 КУпАП, тому результати такого дослідження не можуть бути взяті до уваги.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з вимогами Інструкції, цифровий показник стану алкогольного сп`яніння «більше 0,2‰ алкоголю в крові» враховується виключно при застосуванні поліцейськими спеціальних технічних засобів. У випадку проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, в обстежуваної особи встановлюється лише наявність чи відсутність стану сп`яніння; жодних вимог щодо його цифрового показника чинне законодавство не містить. За таких обставин, у випадку проходження огляду у медичному закладі, не йдеться про будь-яку допустиму норму алкоголю в крові, оскільки встановлюється лише факт наявності чи відсутність стану сп`яніння.

Покликання захисника на несертифікованість драгера не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки згідно з п.п. 1, 3 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Держлікслужби №1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п. 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 1 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Тобто, газоаналізатор має всі документи, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Інструкцією в частині, що не суперечить вимогам Закону.

Як вбачається з роздруківки приладу «Drager Alcotest 6820», прилад № ARHK -0051, тест №1217, останнє калібрування приладу відбулося 27 вересня 2021 року, водночас відповідно до інструкції по експлуатації алкотестера «Drager Alcotest 6820», його калібровка повинна проводитись не рідше одного разу за 6 місяців.

Таким чином, прилад, який застосовувався при проходженні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є належним чином сертифікованим.

Водночас, твердження про те, що відновлювальні ліки після перенесеного ковіду містять у собі етанол та могли вплинути на показник алкотестера, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки виявлена в крові ОСОБА_1 норма алкоголю є більшою у два рази, ніж допустима.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи про безпідставність зупинки ОСОБА_1 , оскільки, як слідує з рапорту інспектора взводу №2 роти 1 батальйону №2 УПП у Львівській області, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через те, що він рухався у напрямку зустрічного руху (а.с. 8). Наведене узгоджується з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. При цьому те, що після відібрання у ОСОБА_1 пояснень, що він «не їхав під знак, оскільки мав намір розвернутись», поліцейські не склали щодо нього протокол за виїзд на смугу зустрічного руху, не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Інші викладені в апеляційній скарзі вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП не спростовують.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 9 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Микити Тараса Володимировича в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк