Провадження № 3/127/3778/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не належним чином виконує свої опікунські обов`язки стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 19.04.2022 здійснив пошкодження автоматичної системи відкривання воріт в дворі будинку АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, дійсно мали місце. Повідомила суду, що в неї під опікою перебуває ОСОБА_2 , який має розумову відсталість. Незважаючи на її прохання та зауваження, дитина постійно робить якусь шкоду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП регламентовано перелік питань, які орган (посадова особа) вирішує при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Зі змісту частини другої статті 184 КпАП слідує, що адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчиненого повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Суд в судовому засіданні встановив, що малолітній ОСОБА_2 здійснив пошкодження автоматичної системи відкривання воріт в дворі будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 зазначену обставину не заперечувала, крім того відомості, викладені у протоколі підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до наданої суду копії витягу з рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1819 від 15.08.2013 ОСОБА_1 призначена опікуном малолітнього ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання ОСОБА_1 своїх опікунських обов`язків ухилення батьків від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за частиною другою статті 184 КпАП, за ознаками повторності. Разом з тим, жодного документального підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КпАП матеріали справи не містять.

При цьому суд враховує, що зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вже суд зазначив вище, докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 КпАП, суду не надані.

Статтею 24 КпАП визначені види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КпАП, за ознаками ухилення осіб, які замінюють батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з метою попередження вчинення нею нових правопорушень у майбутньому, суд враховує положення статті 22 КпАП, відповідно до яких при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Чинний КпАП не містить визначення малозначного правопорушення та відповідних вказівок на його ознаки. При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу на постанову Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 у справі К/800/17615/16, відповідно до якої у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Як суд встановив в судовому засіданні, згідно з наданими суду матеріалами, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, дії останньої не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, а тому є всі підстави відповідно до статті 22 КпАП визнати вказане правопорушення малозначним та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Зі змісту частини другої статті 284 КпАП випливає, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 22, 184, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: