Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/566/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.09.2022 м. Гребінка

22 вересня 2022 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Татіщева Я.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від СПД №1 ВП №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 008334 від 02.07.2022 року, складений поліцейським РПП СПД № 1 сержантом поліції Похватовим С.В., із якого вбачається, що 02.07.2022 року о 20 год. 50 хв. по вул. Миру, що в м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , належність ОСОБА_3 , будучи обмеженим в праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Гребінківського РВ ДВС від 12.09.2019 року, ВП 57842515, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав та суду пояснив, що 06.07.2022 року він дійсно керував автомобілем марки «ВАЗ-2101» д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Гребінка по вул. Миру. Їхав він з похорону та розвозив своїх друзів. Виконуючи маневр розвороту був зупинений працівниками поліції, які в подальшому винесли йому постанову за порушення ПДР в частині виконання маневру в недозволеному місці. Щодо складання відносно нього протоколу за ч.3 ст. 126 КУпАП йому нічого не відомо, зі складеним протоколом його ніхто не ознайомлював, від його отримання та підпису він не відмовлявся.

Під час розгляду справи було встановлено, що постановою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.08.2022 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення були повернути СПД № 1 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції в Полтавській області для належного оформлення, оскільки у протоколі не зазначено який саме пункт ПДР порушив ОСОБА_2 , окрім того, в протоколі містяться виправлення, які належним чином не завірені, у протоколі відсутні свідки події та відеозапис.

17.08.2022 року адміністративний матеріал надійшов до суду для розгляду після доопрацювання. Так, до матеріалів справи додано рапорт поліцейського з РПП СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, сержанта поліції С.Похватова зі змісту якого вбачається, що 02.07.2022 року під час перебування в добовому наряді було зупинено транспортний засіб ВАЗ3101 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , за порушення ПДР, а саме п. 10.10 ПДР, за що відповідальність передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, перевіривши по облікових даних ІПНП, було встановлено, що водій ОСОБА_2 обмежений у праві керування транспортним засобом Гребінківським ВДВС від 10.12.2018 року №57842515, у зв`язку з чим в подальшому було складено адміністративний протокол серії ААБ №008334 за ст. 126 ч. 3 КУпАП. При складані протоколу свідки не залучалися, оскільки безперервно здійснювалася відео фіксація на службову боді-камеру. Надати відео до протоколу не виявляється за можливе, оскільки згідно Наказу МВС України від 18.12.2018 року № 1026, відео на електронному носії зберігається один місяць.

Згідно зі ст.245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Суддя звертає увагу на те, що один протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_2 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

При цьому ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

До того ж, само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адмінправопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту»

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи із вищезазначеного суддя відповідно до ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 126 ч. 3, 256, 283-285 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.126 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Я. В. Татіщева