Справа №461/4668/22
Провадження №3/461/2656/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 28.04.2021,

за ч.6 ст.481 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил 0760/20900/22 від 10.08.2022, 10 серпня 2022 близько 19 години 01 хвилин в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб «Skoda Octavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 , який слідував з РП в Україну.

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу та особи встановлено, що на даного громадянина спрацювало орієнтування № 7.4-17/21/362 від 21.07.2022, що згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 23.09.2021 № UA 01/0140/21 товари «Спеціальний металевий контейнер - 1 шт. в контейнер упаковано наступне: Боб-санчата - 1 шт, полози для боб-санчат - 3 комплекти Скелетон - полози - 5 комплектів, шоломи для бобслею - 3 шт, шиповане взуття - 4 пари, інструмент електричний шліфувальний - 1 шт, інструмент електричний сверлильний - 1 шт, набір ручних інструментів - 1 шт, комбінезон змагальний - 2 шт, куртка тепла спортивна - 3 шт» (вагою 580 кг, загальною вартістю 55000 євро) були вивезені з митної території України через пункт пропуску «Рава-Руська - Хребенне» 25.09.2021 та встановлений термін зворотного ввезення вказаних вище товарів - 07.03.2022.

Станом на 10.08.2022, відповідно інформації наявної в ЄАІС, та інформації отриманої від митних органів, зазначені вище товари, згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 23.09.2021 № UA 01/0140/21 не ввезені на митну територію України та не заявлені в інший митний режим. Згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 23.09.2021 № UA 01/0140/21, зобов`язання щодо дотримання митного режиму тимчасового вивезення товарів та ввезення їх на митну територію України у встановлений митницею термін надавав громадянин України ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, гр. України ОСОБА_2 до митного контролю не надав, та з повідомленням до митних органів не звертався.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 6 ст. 481 МК України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що в період з 01.05.2021 року по 31.07.2022 року він перебував на посаді головного тренера олімпійської збірної команди України з бобслею. У зв`язку з цим він у вересні 2021 року він здійснив вивезення контейнера з боб-санчатами та іншим спортивним спорядженням, яке використовувалося спортсменами збірної команди України під час змагального сезону, враховуючи участь у ОСОБА_3 іграх-2022 в Пекіні (Китай), за межі території України (Карнет ATA № UA/01/0140/21).

При вивезенні даного спортивного спорядження він зазначив кінцеву дату повернення його на територію України - не пізніше 07.03.2022 року.

У зв`язку з початком широкомасштабної війни 24.02.2022 року та введенням в Україні військового стану, повернення вивезеного у вересні спортивного спорядження до України стало неможливим, а зважаючи на високу вартість, унікальність даного спорядження та той факт, що воно було придбано за державний кошт, то й недоцільним.

За цей час Всеукраїнською федерацією бобслею та скелетону було вжито всіх необхідних заходів для законності перебування згаданого спорядження на складі Федерації бобслею та скелетону Латвії у місті Сігулда (Латвія), продовжено дозвіл Митної служби Латвії до квітня 2023 року, у Торгово-промисловій палаті України оформлено ОСОБА_4 № UA 01/0240/22 з терміном дії до серпня 2023 року.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол. За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, обізнана про наявність даного адміністративного провадження, подала до суду свої пояснення, визнано можливим розгляд справи проводити у її відсутності.

При цьому, суд виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Допитаний в судовому засіданні свідок президент Всеукраїнської федерації бобслею та скелетону ОСОБА_5 повідомив, що контейнер зі спортивним спорядженням не було своєчасно повернуто на територію України внаслідок форс-мажорних обставин (повномасштабної війни).

Зазначив, що у контейнері здійснювалося перевезення унікального та вартісного спортивного спорядження, яке було закуплено за рахунок українських платників податків та використовувалося для виступу провідними українськими спортсменами на ОСОБА_3 іграх-2022. Саме цей факт був головною причиною тимчасового неповернення даного спорядження на територію України, щоб запобігти його можливому знищенню російськими окупантами, тому прийнято рішення зберегти його на території однієї з країн НАТО, а саме Латвії. З цією метою Федерація бобслею та скелетону Латвії надала їм допомогу з продовження терміну дії діючих документів на право зберігання спортивного спорядження на території Латвії до квітня 2023 року.

Також зазначив, що для усунення проблем ввозу контейнера зі спортивним спорядженням на територію України, Всеукраїнською федерацією бобслею та скелетону оформлено продовження попереднього карнету під новим номером UA 01/0240/22 та застраховано його.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає за можливе та необхідне, згідно зі ст. 487 МК України, застосувати в ході судового розгляду разом з нормами і положеннями Митного кодексу України норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

За змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Отже, адміністративне стягнення у виді штрафу або конфіскації майна, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір штрафу в даній категорії справ інколи перевищує розмір штрафів визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 статті 481 МК України може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах митного органу), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й фактично актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, оскільки містить формулювання суті та кваліфікації правопорушення.

В свою чергу, суд розглядаючи справу повинен виходити з кваліфікації правопорушення інкримінованого особі наведеної саме у протоколі та перевірити наявність у діях особи складу відповідного правопорушення, не виходячи за межі кваліфікації визначеної у протоколі.

Відповідно до статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_2 порушив зобов`язання щодо дотримання митного режиму тимчасового вивезення товарів та ввезення їх на митну територію України у встановлений митницею термін, та його дії кваліфіковані за ч. 6 ст. 481 МК України.

Частиною 6 ст. 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_1 можуть містити ознаки іншого складу правопорушення, водночас склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, в діях останнього відсутній, оскільки ч. 6 ст. 481 МК України не передбачає відповідальності за перевищення строку тимчасового вивезення товарів (предметів), крім транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення, за межі митної території України.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до доповідної записки державного інспектора відділу митного оформлення № 5 м/п «Мостиська» Львівської митниці Н. Заводяка від 11.08.2022, при складанні протоколу про порушення митних правил, ним були допущені помилки, а саме вірною інформацією є: «Таким чином гр. України ОСОБА_2 перевищив строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів у особистого користування за межі митної території України більше ніж на двадцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил передбаченого ч. 4 ст. 481 Митного кодексу України».

Водночас, службові особи Львівської митниці, незважаючи на даний факт, скерували протокол на розгляд до суду саме за ч. 6 ст. 481 МК України, що відображено як у протоколі, так і у супровідному листі до матеріалів справи. Водночас, слід відзначити, що ч. 1 ст. 522 МКУ, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Отже, з досліджених судом протоколу та матеріалів справи не встановлено те, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Суд зазначає, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не повинен самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Ситуація коли національний самостійно суд ініціює дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягує особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши у такій спосіб певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суд фактично перебирає на себе функції сторони обвинувачення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 не вірно кваліфіковані за ч. 6 ст. 481 МК України, а тому провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 481, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України - закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.