Справа № 514/872/22
Провадження № 3/513/658/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шугалевича І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративні матеріали, які надійшли з Одеського апеляційного суду про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

31 березня 2022 року відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 164956 від 31 березня 2022 року, о 22 год. 10 хв. в ППр Малоярославець було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який слідував на в`їзд в Україну надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду закордон, під час внесення до БД Гарт-1П, було спрацювання Ризик Перетин, дану особу перевірено по БД Ризик ГАІС Гарт-1, та встановлено щодо гр. України ОСОБА_1 відсутній перетин на виїзд з України. Своїми діями порушив ст. 9 ЗУ Про державний кордон чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шугалевича І.В. просив провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи містять розбіжності, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відображають об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до таких висновків.

Диспозиція частини 1 статті 204-1 КУпАП встановлює відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із суб`єктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

У пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 роз`яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до пункту 4.1 вказаного Рішення зазначено, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №164956 від 31 березня 2022 року не вбачається дій, які вчинені ОСОБА_1 , та підпадають під ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, оформлені за результатами вчиненого правопорушення, не містять жодних доказів на підтвердження вчиненого правопорушення, зокрема, витягів з баз даних, довідок тощо.

В матеріалах даної справи наявні лише рапорти складені співробітниками прикордонної служби, які в свою чергу не можуть слугувати єдиними доказами в підтвердження протиправності діяння. Крім того, в них маються розбіжності щодо дати та часу вчинення адміністративного правопорушення. З доданих матеріалів не можливо встановити точну дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Долучені рапорти співробітників прикордонної служби не можуть слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник прикордонної служби інформує керівника про правомірність своїх дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Витяг з бази даних «Ризик» з 29 липня 2021 по 30 липня 2022 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснив в`їзд в Україну, однак витяг не може бути беззаперечним доказам на підтвердження складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 Верховний Суд вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КУпАП, однак суд при розгляд справи по суті у т.ч. при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні працівниками прикордонної служби, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», оскільки матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що громадянин України ОСОБА_1 покинув територію України у незаконний спосіб.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є недоведеним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.204-1, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя К. Ю. Рязанова