Провадження № 33/824/312/2022 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.185 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн. 00 коп.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 21.10.2021 року, о 13 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, по вул. Каховській буд. 56, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.15.9 ПДР України, в ході спілкування з поліцейським з цього приводу на неодноразову вимогу не надав документи передбачені п.2.4 ПДР України, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про залучення свідків та працівників поліції та розглянув справу без дослідження всіх обставин справи. Крім того, співробітники поліції не дали йому можливості викласти свої пояснення у протоколі, поставити підпис, а також йому не було роз`яснено права та обов`язки.

Апелянт вказує, що кваліфікація його дій за ст.185 КУпАП є сумнівною. Адже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом та не має при собі або не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, настає за ст.126 КУпАП. Однак співробітниками поліції не було складено постанови відповідно до ст.126 КУпАП за непред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чи реєстраційного документа на транспортний засіб.

Працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, а також поводилися зухвало, грубо, порушуючи норми чинного законодавства, на прохання діяти в рамках закону не реагували.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановив, що правопорушення підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, але фактично в справі такого запису немає.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29.11.2021, яким скасовано постанову серії ЕАО № 4932774 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки автомобіль Opel Astra йому не належить, а тому у нього не виникло обов`язку стосовно реєстрації транспортного засобу на території України, який за п.30.1 ПДР України покладається на власника такого транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною, обґрунтованою, вмотивованою і підлягає скасуванню.

Висновки районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ст.185 КУпАП, спростовуються зібраними у справі доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №299904 від 21.10.2021 року о 13 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, по вул. Каховській буд. 56, керуючи транспортним засобом «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив вимоги п.15.9 ПДР України, в ході спілкування з поліцейським з цього приводу на неодноразову вимогу не надав документи передбачені п.2.4 ПДР України, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не виконав вимогу поліцейського, оскільки працівник поліції йому не представився, та не пояснив, яке саме правопорушення ним вчинено. Зазначав, що перебував в припаркованому автомобілі та чекав знайомого, який прийде дивитися авто в якому він перебуває, в цей час до нього підійшли працівники поліції. Так, як він вважав їх вимогу незаконною і йому не пояснили, на яких підставах він повинен це робити, він відмовився надавати документи.

Диспозицією ст.185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними чи юридичними особами.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Однак із формулюванні суті адміністративного правопорушення, яка наведена в протоколі та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вимога поліцейського щодо пред`явлення ОСОБА_1 для перевірки посвідчення водія не була пов`язана з порушенням останнім громадського порядку, а була висунута як до водія, в зв`язку з нібито, порушенням Правил дорожнього руху України.

Зокрема в розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені і у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Разом з тим, непред`явлення особою, яка керує транспортним засобом працівнику поліції для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, становить собою об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Вирішення ж питання про відповідальність особи за іншою статтею КУпАП ніж та, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, враховуючи положення ст.ст.221, 254, 256, 279, 294 КУпАП, виходить за межі компетенції суду першої та апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього не у повній мірі врахував усі обставини справи, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись ст.ст.283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн., - скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль