Справа № 308/2595/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Петрика В. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Петрик В. В. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2022 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) грн.

Згідно з постановою, 07.02.2022 о 01 год 38 хв по вул. Капушанській, 94 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився о 03 год 09 хв 07 лютого 2022 року, що зафіксовано на нагрудну камеру. Вказаними діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Петрик В. В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеодоказом. Вказує на те, що після складення щодо ОСОБА_1 протоколу, останній у межах двох годин звернувся до медичного закладу та пройшов відповідний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується висновком № 103 від 07.02.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Петрика В. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Апеляційний суд, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №143221, 07.02.2022, о 01 год 38 хв, по вул. Капушанській, 94, у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився о 03 год 09 хв 07 лютого 2022 року, що зафіксовано на нагрудну камеру. Вказаними діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що водій підтвердив, що 07.02.2022, о 01 год 38 хв він керував автомобілем марки «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , однак заперечив той факт, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с.3).

У матеріалах справи також містяться інші докази, які підтверджують те, що обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №143221 та в рапорті працівника поліції мали місце 07.02.2022 за участі ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №14322, складений на ОСОБА_1 за порушення ним приписів п. п. 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 4); схема місця ДТП від 07.02.2022 (а. с. 5); пояснення ОСОБА_1 (а. с. 6); пояснення громадянки ОСОБА_2 (а. с. 7).

Крім того, на відеозаписі, що міститься на DVD-диску, у хронологічному порядку зафіксована подія, яка мала місце 07.02.2022, за участі ОСОБА_1 , тобто відеозапис є безперервний, відеоматеріал починається з моменту прибуття працівників поліції на вул. Капушанську, 94, у м. Ужгород, за викликом громадянки ОСОБА_2 і закінчується тим, що водій ОСОБА_1 на чергову вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі, категорично відмовляється від освідування (а. с. 8).

Зібрані у справі докази у своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і приписи таких нормативно-правових актів і такі факти та обставини.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Матеріалами справи, у тому числі відеозаписом підтверджується, що водій ОСОБА_1 не заперечував той факт, що 07.02.2022, о 01 год 38 хв він керував автомобілем марки «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , та на вулиці Капушанській, 94, у м. Ужгороді здійснив наїзд на будинок. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що перебуває у нетверезому стані, однак на вимоги поліцейського пройти у встановленому законом порядку освідування, водій ОСОБА_1 усіляко намагався ухилитися від конкретної відповіді. Відтак, прибувши до медичного закладу, вимогу поліцейського пройти освідування ОСОБА_1 не виконував, обґрунтовуючи це тим, що він не знає як йому діяти. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 начебто бажає пройти освідування, однак коли поліцейський пропонує пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», водій ОСОБА_1 усіляко ухиляється від процедури проходження, посилаючись на різні обставини, які не можуть розцінюватись як неможливість проходження ним огляду. Більш того, чітка відмова ОСОБА_1 пройти освідування, зафіксована на бодікамері працівника поліції на 03 год 09 хв. Так, на питання поліцейського: «Чи проходитимете огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або в закладі охорони здоров`я?», ОСОБА_1 відповів: «Ні, не буду. Пройду освідування самостійно».

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції ОСОБА_3 та Мельничин В. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги. До того ж, будь-яких заперечень щодо порядку процедури направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння сам ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час спілкування з працівниками поліції та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських, та порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеодоказом, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються належними доказами, які досліджені місцевим судом та перевірені на предмет достовірності та достатності судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про невідповідність висновків місцевого суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також про необґрунтованість судового рішення, апеляційний суд відхиляє, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом у порядку, визначеному ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Доводи адвоката Петрика В. В. про те, що протокол був складений значно пізніше, аніж це вказано у процесуальному документі, своєю чергою ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння упродовж двох годин, результат якого свідчить про те, що він був тверезий, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що наявними у матеріалах справи доказами безумовно підтверджується, що 01 год 38 хв у поліцейських виникли сумніви відносно тверезості ОСОБА_1 , оскільки у водія були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Факт відмови водія ОСОБА_1 чітко зафіксований на відеозаписі, а саме на 03 год 09 хв, за що о 03 год 15 хв був складений протокол про адміністративне правопорушення. Тобто, працівники поліції діяли виключно у відповідності до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, яким передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Щодо того, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, у результаті чого складено висновок про те, що водій ОСОБА_1 був тверезий, апеляційний суд констатує, що вказані обставини жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Визнаючи ці твердження необґрунтованими, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю №103 від 07.02.2022, доданий апелянтом до матеріалів справи, ніяк не впливає на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції затвердженої спільним Наказом МВД та МОЗ від 09.11.2015 року №1413/27858 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. На переконання апеляційного суду, поліцейськими були дотримані вищевказані вимоги. Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не погодився на законну вимогу поліцейських пройти освідування, а з власної ініціативи пройшов огляд у медичному закладі о 05 год 35 хв, тобто через більш ніж дві години від моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення - о 03 год 15 хв. Між тим, при оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що Протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю №103 від 07.02.2022 підтверджено виявлення у ОСОБА_1 алкоголю у кількості 0.49 проміле, що тягне настання адміністративної відповідальності.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог п. 2.5 ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 130КУпАП, з дотриманням приписів ст. ст. 33-35 КУпАП, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Петриком В. В. апеляційну скаргу, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Петрик В. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН