Номер провадження: 33/813/880/22
Номер справи місцевого суду: 497/968/22
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Слаблюка Василя Миколайовича на постанову Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не маючого утриманців, пенсіонера, не інваліда, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.2007 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 17 000.00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496.20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 Слаблюк Василь Миколайович подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 23.08.2022 року з`явилися: ОСОБА_1 та його представник адвокат Слаблюк В.М.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Слаблюка В.М., які підтримали доводи апеляційної та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 166574 від 28.05.2022 року, відповідно до якого 28.05.2022 року о 01:15 годині, громадянин ОСОБА_1 , керував у провулку в с.Калчева, Болградського району Одеської області на автомобілі марки Renault Megane д.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). На проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився (а.с.1);

- відеозаписом фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 (а.с. 2);

- копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с.3);

- довідкою Болградського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ОСОБА_1 є мешканцем с.Калчева, Болградського району Одеської області протягом року за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія тимчасово вилучене, транспортний засіб належить гр. ОСОБА_1 (а.с. 4).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Болградського районного суду Одеської області від 07.07.2022 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 Слаблюк В.М. посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив, що було порушено процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема представник апелянта посилається на те, що в постанові Болградського районного суду Одеської області зазначається: «Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується відеозаписом фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , на якому останній не заперечував факт вживання спиртних напоїв, та висказав категоричне не бажання проходити обстеження на стан сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер» та в медичному закладі. Однак, на думку апелянта зазначений факт не відповідає дійсності, оскільки при зупиненні працівниками поліції ОСОБА_1 не відмовлявся проходити обстеження на стан сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер», навпаки він проходив таке обстеження декілька разів і прилад «Драгер» показував менше 0,2 проміле алкоголю в видихуваному повітрі, проте працівники поліції почали наполягати на тому, що прилад «Драгер» несправний і що ОСОБА_1 зобов`язаний пройти медогляд в медичному закладі. Тобто працівники поліції наполягали щоб ОСОБА_1 під час дії комендантської години самостійно їхав до медичного закладу, який знаходиться в м.Болград за 30 км від місця зупинення транспортного засобу та проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння без їх участі.

Проте вказані доводи представника ОСОБА_1 Слаблюка В.М., апеляційний суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, за правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду, в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав. Пояснив, що дійсно ввечері вжив за вечерею стакан вина. Однак в ночі, зателефонувала сусідка, якій стало зле, тому необхідно було виїхати та привезти медичну сестру. Потім було викликано швидку, яка надала допомогу хворій жінці. Просив визнати даний факт поважною причиною і не притягувати до відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 166574 від 28.05.2022 року, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «Выехал за рулём в ночное время спасая человека».

При цьому жодних інших зауважень чи пояснень щодо дій/бездіяльності та його огляду на стан алкогольне сп`яніння - ОСОБА_1 не зазначив.

Більш того, з долученого до вказаного протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 166574 від 28.05.2022 року відеозапису події, який був відтворений у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (2 уривок відеозапису) та на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі - категорично відмовився (3 уривок відеозапису).

Разом з цим, апеляційний суд наголошує, що сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є вже складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що доданий до матеріалів справи диск/електронний носій із відеозаписом адміністративного правопорушення є джерелом доказом в розумінні вимог ч.1 ст. 251 КУпАП. Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд визнає відеозапис, який приєднано до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , та який був повторно досліджений в ході апеляційного розгляду справи:

- достовірним, оскільки він узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи,

- допустимим, оскільки він отриманий та досліджений в законний спосіб,

- належним, оскільки він стосуються подій, що сталися 28.05.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на те, що обстеження на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер» відбулося без участі двох свідків в супереч п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижую увагу та швидкість реакцій є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки як вже було встановлено судом, матеріали справи про адміністративне правопорушення містить відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, тому залучення свідків у даній ситуації не вбачається обов`язковим.

Твердження апелянта щодо відсутності в матеріалах справи Акту направлення водія до медичного закладу є також безпідставними, оскільки відсутність його в матеріалах адміністративної справи, які були направлені з Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, не спростовує той факт, що водію ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти огляд в медичному закладі, з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та факт відмови останнього від проходження на вимогу поліцейського такого огляду, що підтверджується відеозаписом події, яка відбулася 28.05.2022 року.

Необґрунтованими є і посилання представника апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував, що в матеріалах справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, всупереч ст. 266 КУпАП, жодним чином не спростовує правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання представника ОСОБА_1 Слаблюка В.М. про не роз`яснення ОСОБА_1 прав, які передбачені ст..ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки протокол водієм ОСОБА_1 був підписаний власноруч , при цьому жодних порушень права на його захист не зазначено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно дост.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зіст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимогст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Слаблюка Василя Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не маючого утриманців, пенсіонера, не інваліда, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.2007 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра