Справа № 473/1940/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

"01" вересня 2022 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Кашарайло А.А., особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ліпатова С.В., потерпіла ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Миколаїв, не працює, не притягувався до адміністративної відповідальності, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3 групи внаслідок цукрового діабету, обліковий номер платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАВ №354286 від 02.08.2022 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським Канарською І.С., яка склала цей протокол, зазначено, що: «02.08.2022 р. близько 12:00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю».

Дії ОСОБА_1 працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 вину за даним протоколом не визнав та пояснив, що нецензурною лайкою не висловлювався. Час вчинення правопорушення, вказаний в протоколі, - не відповідає дійсності. Це було 29 липня близько 11 год. ночі він приїхав з роботи. Жінка вийшла зустрічати, та сказала, що їх гусенят скинули з столу. Він все поставив назад. Натомість як мати каже вони тут не будуть. Тоді він виніс їх на вулицю. Хата, де він живе та прописаний, на дві половини і він там прописаний та зараз проживає із співмешканкою, яка є тимчасово переміщеною особою. Поліція приїхала вже 02 серпня 2022 року. Коли поліція приїздила його вдома не було.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 29 липня 2022 року сварка сталася через гуси, зазначила, що син їй грубить та простягає руки. Вказала, що висловлювався нецензурно, але не 02 серпня 2022 року. Просила щоб він виселився з житла. По господарству не допомагає. Його дружина їй грубить.

Свідок ОСОБА_3 , який є братом ОСОБА_1 , пояснив, що 02 серпня приїздила поліція. Мати поїхала тоді в місто до адвоката, потім приїхала поліція, а потім повернулася мати. Не знає, хто викликав поліцію. Він був вдома, а брат тоді був на роботі. Вночі в неділю почалася потасовка через ящик на столі та гусенят. Він був в кімнаті. Нецензурна лайка була, коли брат перекинув стіл.

02 серпня була поліція, а не в день, коли сталася сварка. ОСОБА_4 вдома не було і протокол було складено у його відсутності. Брат прописаний в будинку та має співмешканку. Зараз вони живуть на квартирі. Мати ходила до адвоката, оскільки співмешканка зареєстрована як тимчасово переміщена особа. Конфлікти були через співмешканку.

ОСОБА_5 , яка є співмешканкою ОСОБА_1 вказала, що вони разом із чоловіком жили в будинку його матері, вона вказала адресу як тимчасово переміщена особа. Мати постійно вчиняє сварки. 29 липня вона чекала ОСОБА_6 з роботи. Побачила, що гуси не там де стояли. ОСОБА_7 і стіл був перевернутий. Він зайшов, хотів назад поставити, а мати його штовхала, обзивала. Вона не любить свого сина. Виганяє їх з дому. 02 серпня вона викликала поліцію. Вона скандалить, бо не хоче, щоб вони там жила. Вона їх вигнала і вони там не живуть. Скандал був 29 липня, а 2 серпня ОСОБА_8 не було, він був на роботі. Стверджувала, що ОСОБА_9 нецензурну лайку не застосовував.

Захисник провадження просив закрити, оскільки факти, що вказані в протоколі поліцією, - не знайшли свого підтвердження

Окрім протоколу та пояснень учасників провадження інших доказів суду надано не було.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд враховує, що ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах, що визначені протоколом про адміністративне правопорушення.

Так відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. А тому, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Факти, викладені у протоколі серія ВАВ №354286 від 02.08.2022 року не знайшли свого підтвердження.

Так, дата вчинення правопорушення вказана поліцією 02 серпня 2022 року, тоді як учасники провадження надавали покази зовсім про іншу дату.

Окрім того, належним чином не підтверджена об`єктивна сторона правопорушення, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заперечували факти, викладені в протоколі. Тоді як ОСОБА_3 та ОСОБА_10 стверджували зворотнє. Це свідчить про недостатність доказів на підтвердження фактів, викладених в протоколі, а інші докази (звуко- чи відеозаписи) суду надані не були.

Також при складанні протоколу порушено право на захист ОСОБА_1 оскільки протокол було складено у його відсутності та йому вручено не було. Тоді як протокол про адміністративне правопорушення має відповідати зокрема вимогам ч.ч.2, 3, 4 ст.256 КУпАП, а саме: «Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі».

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Пункти 4.1. та 4.2 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року

"N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 141 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) передбачають наступне:

4.1. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України положень статті 141, частини шостої статті 258 Кодексу.

4.2. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вичиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи, показів особи, яка притягується до відповідальності, свідків - не підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї психологічного характеру 02 серпня 2022 року за обставин, що викладені в протоколі ВАВ №354286 від 02.08.2022 року.

За таких обставин провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар