БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1757/22 Провадження № 3/497/1009/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 року суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, не інваліда, одруженого, директора СВК «Прогрес Владичень», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 22.03.2019 року органом 5129, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.163-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області Лук`яновою І.О. складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.163-1 ч.1 КУпАП, відповідно якого, при проведенні 05.08.2022 року документальної планової виїзної перевірки СВК «Прогрес Владичень» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 31.12.2021 року, було виявлено порушення порядку ведення податкового обліку в частині завищення від`ємного значення по ПДВ та заниження ПДВ за серпень 2020 року, згідно акту перевірки від 05.08.2022 року №____/15-32-07-02/40360212.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду адміністративних матеріалів повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства за адресою місця реєстрації. Будь-яких заяв та заперечень до суду не надавав. Оскільки відповідно до ст. 268 ч. 2 КУпАП, його участь у судовому засіданні не є обов`язковою за даною категорією справ, то суддя вважає за можливе справу розглянути у його відсутність.

Дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №27/15-32-07-02-11 від 30.08.2022р., директор СВК «Прогрес владичень» ОСОБА_1 в період з 25.07.2022р. по 29.07.2022р. у перевіряємому періоді 2018-2021 р.р. , порушила вимоги п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п.п. 198.1 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, порушив порядок ведення податкового обліку в частині завищення від`ємного значення по ПДВ та заниження ПДВ за серпень 2020 року, згідно акту перевірки від 05.08.2022 року №____/15-32-07-02/40360212.

Відповідно до ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, як документа, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вищезазначеним вимогам закону, оскільки в ньому не зазначено конкретну суть адміністративного правопорушення, фактично не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, так як її складові не розкриті. Тобто не зазначено, які конкретно порушення ведення податкового обліку допустила директор СВК «Прогрес владичень» ОСОБА_1 , не зазначені конкретні дії чи бездіяльність, які полягають в порушенні чи нездійсненні нею передбачених законодавством правил ведення податкового обліку, а лише вказані пункти Податкового кодексу України, які нібито було порушено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Суд не може визнати належним, допустимим доказом та таким що підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, наявний в матеріалах справи Акт про результати документальної планової виїзної перевірки №4907/15-32-07-02/40360212.від 15.08.2022 року, на підставі якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки копія акту долучена до матеріалів справи не в повному обсязі, а саме долучено лише 1-2 аркуші та 19-20 аркуші акту, а тому суд позбавлений можливості в повному обсязі дослідити такий акт, встановити на підставі яких саме документів було встановлено, що дії чи бездіяльність ОСОБА_1 призвели до зниження податку на додану вартість.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03 листопада 2015 року по справі №826/20761/14 та в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі №П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують обов`язкових правових наслідків для платника податків. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій.

Будь яких інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та копії Акту про результати документальної планової виїзної перевірки, який долучено не повному обсязі, матеріали справи не містять.

Відтак, суд приходить до висновку, що в матеріалах відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні «Walchi v. France» заява № 35787/03 п.29, 26.07.2007р. вказує, що «при застосуванні правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом».

Крім того, в рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 163-1, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 265, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.О.Висоцький