Справа № 631/435/22
Провадження № 3/631/245/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки села Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.12.2005 Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області),

номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

яка не працює, зареєстрована та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як убачається з протоколу про адміністративні правопорушення (серії ВАВ № 345700), складеного інспектором сектору ЮП Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В. 01.08.2022 року, ОСОБА_1 не займається вихованням свого малолітнього сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 13.07.2022 року в селі Рокитне Харківського району Харківської області висловлювався нецензурною лайкою, принижував честь та гідність громадян. Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суддю не повідомила, заяв про відкладення або про розгляд справи за її відсутності не надавала, однак 20.08.2022 року надала письмові пояснення, в яких зазначила що з протоколом згодна, провину визнає.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому стаття 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серія ВАВ № 345700), складеного інспектором сектору ЮП Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2).

З рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Полтавського І., зареєстрованого 13.07.2022 року під № 1119 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), останній доповів начальникові відділення підполковнику поліції Глущенку Аркадію про те, що 13.07.2022 року о 15 годині 59 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_3 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 ,- щодо сусідської дитини, яка кидалася в бійку з дитиною заявниці (а. с. 3).

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 13.07.2022 року, убачається, що вона мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,- разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той день близько 15 години 30 хвилин гуляв на дитячому майданчику, розташованому на вулиці Загреблі в селі Рокитне Харківського району Харківської області. Раптово вона почула якийсь шум та вийшла на вулицю, але свого сина на майданчику не побачила, тоді вирішила йти на звук. Підійшовши до лісу, побачила як ОСОБА_4 ображав її сина, висловлювався в його бік нецензурною лайкою На зроблене ОСОБА_1 зауваження не реагував. Зазначила, що ОСОБА_4 і раніше ображав її сина (а. с. 4).

З письмових пояснень ОСОБА_5 , наданих 13.07.2022 року, убачається, що він мешкає за адресом: АДРЕСА_2 ,- та в той день близько 15 години 00 хвилин почав шукати онука ОСОБА_2 , але не знайшов, тоді, вирішив піти до лісу, туди, де йому забороняється гуляти, та побачив його разом з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 почав кричати нецензурною лайкою на ОСОБА_6 , на що той почав нецензурно відповідати, взяв палку та почав рухатися в бік ОСОБА_5 (а. с. 5).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наданих 13.07.2022 року убачається, що він мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,- разом з бабусею ОСОБА_7 . Того дня, разом з ОСОБА_8 поїхав до лісу кататися. Коли вони перебували у лісі, прийшов дідусь ОСОБА_9 та почав кричати, висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , звинувачуючи його в тому, що він увіз його онука від дому. ОСОБА_6 почав матюкатися на цього чоловіка, потім взяв палку та пішов на нього. Зазначив, що ОСОБА_10 його штовхав (а. с. 6).

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих 13.07.2022 року убачається, що він мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,- та в той день разом з ОСОБА_6 він поїхав до лісу. Його прийшов шукати дідусь ОСОБА_5 та почав кричати на ОСОБА_6 нецензурними словами, на що ОСОБА_6 також почав нецензурно висловлюватися, підняв палку та кидався на ОСОБА_5 , тоді ОСОБА_2 теж почав висловлюватися в бік ОСОБА_11 нецензурно й штовхати його (а. с. 7).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 , наданих 13.07.2022 року убачається, що вона мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,- разом з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його мати ОСОБА_12 проживає в місті Харкові, та останнього разу приїжджала до сина близько місяця тому. 13.07.2022 року ОСОБА_6 пішов гуляти на дитячий майданчик, розташований неподалік від їх домоволодіння. Близько 16 години 00 хвилин вона почула голосну розмову на дитячому майданчику. Через деякий час додому зайшов ОСОБА_6 та пояснив, що в нього відбулася розмова з батьками одного з хлопчиків, оскільки він його штовхав. На питання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відповів, що нікого не ображав та не лаявся, лише штовхався. Після цього, з ОСОБА_6 була проведена профілактична розмова (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_3 ), виданого 12.08.2015 року Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 12.08.2015 року складено відповідний актовий запис № 4, та його батьками є громадяни України: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а. с. 11).

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_14 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_14 , є щире розкаяння винної.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_14 , судом не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно, підстав для передачі матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу не має.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, що пом`якшують відповідальність винної, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_14 адміністративне стягнення в виді попередження в межах, установлених частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_14 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді попередження, слід вирішити питання про стягнення з неї й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» № 1928-IX від 02.12.2021 року з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2481,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_14 адміністративного стягнення, з неї слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень, із розрахунку: 0,2 х 2481,00 гривень = 496,20 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» № 1928-IX від 02.12.2021 року (із змінами та доповненнями),і частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 1 статті 184, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_15 визнати винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко