Провадження №3/748/573/22
Єдиний унікальний № 748/779/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді: Кухта В.О.,

при секретарях: Тетусь Я.В., Долматовій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РОНКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ААД №246407 від 14.06.2022 року про адміністративне правопорушення встановлено, що 14.06.2022 року о 11 год. 10 хв., ОСОБА_1 , на 31 км автодороги Р-69, Чернігівського району, Чернігівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 210990-20», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав, вказав що розуміє свою винуватість однак пояснив, що напередодні у нього був день народження і він вживав спиртне, а на ранок йому зателефонувала мати та повідомила, що батько дружини - його тесть потрапив до лікарні з інсультом. Так як його дружина, з 02.04.2022 перебуває за кордоном, а у зв`язку з загрозою життю тестя терміново потрібно було приїхати до лікарні, то він вимушений був сісти за кермо автомобіля. Оскільки, він вживав спиртне на передодні і у незначній кількості, то на ранок він не відчував жодних ознак алкогольного сп`яніння, почував себе добре, дію алкоголю на організм не відчував зовсім, тому обґрунтовано вважав цю вимушену поїздку цілком безпечною. Тестя врятувати так і не вдалось, він незадовго помер, на підтвердження чого надав копії виписки епікризу та свідоцтва про смерть. Просив закрити провадження у справі відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із вчинення вказаних дії в стані крайньої необхідності, оскільки його дії були спрямовані на усунення небезпеки життю людини.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановлені наступні обставини.

Відповідно до даних тесту «Drager» alcotest 7510 ARLМ 0398, тест №452 від 14.06.2022, результат тесту становить 0,47%, а при досліджені у судовому засіданні відеозапису фіксування адміністративного правопорушення з бодікамери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у знервованому стані та повідомляє поліцейських, про те, що прямує в лікарню до госпіталізованого тестя.

З досліджених у судовому засіданні копій свідоцтва про шлюб, виписки-епікризу №5697 з медичної карти стаціонарного хворого та свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_2 , який є тестем ОСОБА_1 , з 12.06.2022 перебував на лікуванні КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у стані крайньої необхідності задля допомоги людині, заслуговують на увагу, оскільки така небезпека не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із можливим заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння не притягався, рівень алкоголю який був виявлений в організмі ОСОБА_1 був не значним, а саме 0,47 % етилового спирту у видихальному повітрі, останній діяв у стані крайньої необхідності задля допомоги людині, то в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення у формі вини, а відтак - і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 247 КУПАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Оцінивши надані в цій справі докази, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із вчинення вказаних дій в стані крайньої необхідності, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 266, 283, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із вчинення вказаних дій в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.О. Кухта