Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.09.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Згідно постанови, 31 жовтня 2019 року о 19 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Минайській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, швидкості руху, та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги передбачені п. п. 11.3, 12.1, 11.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що судом не надано жодної оцінки даним ним поясненням, відповідно до яких ОСОБА_1 висвітлив причини вимушеного виїзду на зустрічну смугу, а саме технічна несправність автомобіля, не взято до уваги можливість підтвердження дійсних обставин справи пасажиром, який на момент автопригоди перебував в автомобілі та був свідком раптового виходу з ладу рульового механізму автомобіля, що мало наслідком виїзд на зустрічну смугу руху без умислу та не порушуючи швидкісного режиму руху в місті. Стверджує, що його вина у вчиненні правопорушення не доведена. Також вказує і на те: що протокол про адміністративне правопорушення оформлений неналежним чином та не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в такому не зазначено найменування органу поліції до якого відноситься особа, що склала протокол, а відповідно, жодним чином не підтверджено наявність повноважень на вчинення таких дій у особи, якою складено протокол; що в схемі ДТП не зазначено порушені пункти ПДР, не зазначено про присутність пасажира. При цьому зазначає, що копію оскаржуваною постанови ним отримано лише 27.12.2019 та враховуючи святкові дні апелянт не мав змоги підготувати апеляційну скарги. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення розглядається без участі ОСОБА_1 , який ознайомлений з тим, що в апеляційному суді розглядається подана ним апеляційна скарга; заяв про відкладення розгляду справи та відомостей про поважність причин своєї неявки ОСОБА_1 не подавав. При цьому, береться до уваги те, що розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався: 06.02.2020, 26.03.2020, 07.08.2020, 05.10.2020, 22.03.2021, 26.10.2021, 02.03.2022 - за клопотаннями ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на інший термін і проханням справу розглянути за його участі; у судове засідання, призначене на 01.09.2022 ОСОБА_1 вчергове не з`явився; і те, що справа повинна бути розглянута з дотриманням приписів щодо розумних строків її розгляду. Так, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену у п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…». Отже, враховуючи неодноразові клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду на інший день, апеляційний суд вважає за можливе розглянути клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без його участі.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова ухвалена 17.12.2019, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 27.12.219 включно.
Матеріалами справи підтверджується, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 виготовив 08.01.2020, відтак подав безпосередньо до суду першої інстанції 09.01.2020, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 17.12.2019, який на переконання апеляційного суду, є доволі значним.
Апеляційним судом не встановлено поважних причин, які перешкодили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу у передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 27.12.2019 включно).
Однак, ОСОБА_1 , без поважних причин не оскаржив у встановлений законом строк постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування доводів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з святковими днями, він не мав змоги підготувати, а відтак подати вчасно апеляційну скаргу, при цьому не конкретизував які саме причини перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу (хвороба апелянта або його близьких родичів, стихійне лихо чи інші обставини).
Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні ЄСПЛ від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2019 є день її ухвалення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк ОСОБА_1 пропущено через поважні причини немає.
Доводи ОСОБА_1 про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 27.12.2019, однак, у період святкових днів він не мав можливості підготувати та направити до суду апеляційну скаргу, - апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
На переконання апеляційного суду, обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у будь-якому випадку не є поважними причинами, які перешкодили ОСОБА_1 своєчасно отримати копію судового рішення та, відповідно, оскаржити його в установлений законом строк.
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих обставин про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 17.12.2019, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення пропущеного строку.
Тому, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню ОСОБА_1 як особі, що її подала.
Приймаючи рішення про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 разом із доданими до неї матеріалами як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію постанови.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН