КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня2022року місто Київ.

Справа 359/1611/2022

Апеляційне провадження № 33/824/2293/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року

в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не встановлено, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 427232 від 01.02.2022 року близько 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурно лайкою, в результаті чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров'ю гр. ОСОБА_3 . Чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року ОСОБА_2 визнано винною в скоєні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Не погоджуючись з такою постановою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не повно дослідив наявні в матеріалах справи докази, не з`ясував всі фактичні обставини справи, не заслухав та не перевірив пояснення ОСОБА_2 , а тому дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, постанова є дискримінаційною та такою, що порушує права ОСОБА_2 .

Посилається на те, що саме ОСОБА_2 є постраждалою від домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , відносно якого також було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинялись конкретні дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, оскільки висловлювання нецензурною лайкою не підпадає під ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначає, що висновки суду обґрунтовані лише поясненнями ОСОБА_3 .

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку, представник посилається на те,що 24 лютого 2022 року у зв`язку із вторгненням російських військ на території України введено воєнний стан. Наказом Голови суду №10/од від 24.02.2022 року «Про встановлення особливого режиму роботи Бориспільського міськрайонного суду Київської області в умовах воєнного стану», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії. Також, рекомендовано учасникам справ утриматись від відвідування суду.

Враховуючи, що у Київській області у період з 24 лютого 2022 року до 02 квітня 2022 року велись активні бойові дії, у зв`язку з небезпекою для життя у ОСОБА_2 не було можливості реалізувати своє право на судовий захист.

Зазначає, що копія постанови не була направлена особі, яка притягується до адміністративної відповідальності у встановлені процесуальним законодавством строки, а про її винесення ОСОБА_2 дізналась 28 липня 2022 року, тому остання була позбавлена можливості оскаржити постанову у передбачений законодавством строк.

Апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

У судове засідання ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушенняструктурно складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб'єктивна сторона. Для констатації наявності складу адміністративного правопорушення необхідне встановлення усіх чотирьох його елементів. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об'єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є не обґрунтованим та не підтверджується зібраними по справі доказами.

За наслідками перевірки постанови суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 01 лютого 2022 рокублизько 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурно лайкою, в результаті чого могло бути завдано шкоду психологічному здоров'ю гр. ОСОБА_3 .

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_3 , а й про завдання внаслідок цього шкоди його психічному здоров`ю.

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та висловлювання нецензурною лайкою, за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди психічному здоров`ю в даному випадку є обов`язковою ознакою об'єктивної строни даного правопорушення.

Будь-яких інших доказів , окрім пояснень ОСОБА_3 , щодо якого також складено протокол про застосування фізичного насильства до ОСОБА_2 , на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 01 лютого 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року підлягає скасуванню, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити .

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Желепа