Справа №: 385/710/22 Провадження № 3/385/507/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.04.2022 в справі № 385/263/22,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 322877 від 05.07.2022 ОСОБА_1 04.07.2022 о 18:00 год. вчинив домашнє насильство, а саме ображав нецензурною лайкою та виганяв з будинку свою дружину ОСОБА_2 , чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, крім того постійно ображає та принижує спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.08.2022 просив розгляд справи відкласти для залучення адвоката, в наступне судове засідання, 30.08.2022, не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений в установленому порядку, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подав.

Зважаючи на викладене, судом вирішено провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона викликала поліцію оскільки ОСОБА_1 , з яким вони разом фактично не проживають, який постійно проживає в іншому населеному пункті, однак періодично приїжджає в м. Гайворон, до їхньої спільної квартири та влаштовує з нею сварки а саме 04.07.2022 о 18:00 год ОСОБА_1 на її адресу висловлювався нецензурно, замахувався, однак вдарити боявся, тому вона зателефонувати в поліцію.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона після того як почула що батько ОСОБА_1 04.07.2022 близько 16:00 год при спілкуванні по телефону висловлювався, що «якби всіх вбив то вже б відсидів», цього ж дня вона з батьком та родичем ОСОБА_5 обговорювали ці його висловлювання по телефону, внаслідок чого виникла сварка та ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, говорив, що вижене їх з житла. У зв`язку з цим вона звернулась до поліції.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаний за клопотанням потерпілої, в судовому засіданні пояснив, що як внутрішньо переміщена особа проживає у своєї тітки ОСОБА_2 04.07.2022 о 18:00 після того як привіз тітку з лікарні почув як ОСОБА_1 під час сварки казав, що всіх вижене з будинку, при цьому висловлювався нецензурно.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.07.2022 ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 постійно вчиняє психологічне насильство відносно неї, чим завдає шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_4 від 04.07.2022 вона повідомила, що її батько, ОСОБА_1 систематично вчиняє психологічне насильство відносно її матері ОСОБА_6 та брата ОСОБА_7 , постійно ображає та залякує, висловлюється нецензурно, виганяє з будинку.

Згідно рапорту від 04.07.2022 старшого інспектора СРПП ВП № 1 (м. Гайворон) О. Замишляка 04.07.2022 о 22 год 28 хв до ВП № 1 (м. Гайворон) надійшла письмова заява ОСОБА_2 про те, що її чоловік ОСОБА_1 постійно вчиняє психологічне насильство щодо неї.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_1 від 04.07.2022 він проживає в АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_6 та двома повнолітніми дітьми. Останнім часом з ними проживає родич дружини, який внутрішньо переміщеною особою. З того час між ними постійно виникають сварки.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_8 від 04.07.2022 на протязі останніх трьох місяців між ОСОБА_9 та членами його сім`ї складні відносини, виникають сварки на побутовому грунті.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії (передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Проаналізувавши зібрані докази та заслухавши пояснення свідка, потерпілих суд доходить до такого висновку.

Слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено вид домашнього насильства, яке вчинялось ОСОБА_1 .

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому слід зазначити, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони психологічного насильства є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

П. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення потерпілої гр. ОСОБА_2 до медичних чи спецустанов, чи надання їй медичної допомоги, в результаті завданої ОСОБА_1 їй шкоди її психічному здоров`ю 04.07.2022, тобто не надано доказів заподіяння потерпілій ОСОБА_2 шкоди її психічному здоров`ю, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення в частині вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не містить відомостей про вид домашнього насильства, дату, час та місце його вчинення.

Ураховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що за таких обставин в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП.

Слід зазначити, що постановами від 12.07.2022 та 03.08.2022 даний протокол про адміністративне правопорушення двічі повертався для дооформлення.

Уточнювати, редагувати протокол суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Інших доказів, які б, були належними та допустимими, та підтверджували дані вказані у протоколі матеріали справи не містять.

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів, враховуючи положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, де вказано, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

п ровадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Суддя : М. В. Венгрин

Дата документа 30.08.2022