ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1061/22 Справа № 215/8050/21 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.11.2021 о 23:46 год. в м. Кривому Розі по вул. Доватора, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродня блідість, від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 25 серпня 2022 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, яке вмотивоване тим, що 12.07.2022, під час розгляду справи, він був відсутній в судовому засіданні, а копію оскаржуваного рішення отримав лише 17.08.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судове рішення ухвалене з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закриттю.

Апелянт зазначає, що зупинка його автомобілю працвниками поліції була безпідставною та незаконною, оскільки належним чином йому не роз`яснили підстави такої зупинки. Окрім цього, апелянт вказує, що поліцейськими не було йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, оскільки з технічних приладів у них був лише ліхтар. До цього ж, апелянт звертає увагу, що ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, поліцейськими належним чином не перевірені, а ті ознаки, які були зафіксовані у протоколі, є надуманими і нічим не підтверджуються. Разом з цим, наголошує, що від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся, але під час спілкування з працівниками поліції на нього був здійснений психологічний тиск і поліцейські повідомили його, що проходження медичного огляду є не обов`язковим, та з цих пидстав він не поїхав на огляд до медичного закладу.

За наведених обставин, на думку апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання, не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, а тому, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання й апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справа у суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 , а зі справою він ознайомився лише 17 серпня 2022 року, за таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що, з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №125067 від 26.11.2021, поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп"яніння в медичному закладі, направленням на проходження водієм медичного огляду, відеозаписами з портативних відеореєстраторів патрульних поліції, довідкою, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, СД - диском з відеозаписом з поліцейського відеореєстратора.

Зазначені докази, у своїй сукупності, є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка автомобіля була безпідставною та незаконною, а причини такої зупинки поліцейські йому не повідомили, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з відеозапису слідує, що поліцейський одразу після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , повідомив його про причину такої зупинки.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не було проведено його огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно п.п. 7, 12 розділу I Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 за № 1452/735 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані вище вимоги, дотримані працівниками поліції при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що підтверджується наявними у справі поясненнями свідків, та направленням водія на проходження медичного огляду з метою встановлення ознак нарктотичного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Твердження апелянта про те, що ознаки наркотичного сп`яніння, які зафіксовані в протоколі, належним чином поліцейськими не перевірялись, а ті ознаки, які були зазначені в протоколі є надуманими і нічим не підтверджуються, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, з якого видно, як працівник поліції проводить перевірку ОСОБА_1 на наявність ознак наркотичного сп`яніння з дотриманням вимог інструкції.

Доводи апелянта про те, що від проходження медичного огляду в медичному закладі він не відмовлявся, а також, що працівниками поліції на нього був здійснений психологічний тиск, є необґрунтованими, з огляду на те, що з відеозапису події правопорушення слідує, що ОСОБА_1 спочатку самостійно і добровільно погодився пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я і сів до поліцейського в автомобіль, та через деякий час відмовився від проходження такого огляду.

При цьому, жодних об`єктивних даних, які б вказували на психологічний тиск з боку працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й ОСОБА_1 таких суду не надано.

Інші доводи ОСОБА_1 оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 .

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року, задовольнити.

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко