Березівський районний суд Одеської області
23.08.2022
Справа № 494/915/22
Провадження № 3/494/545/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

23.08.2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю. , розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за частиною першою статті 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиноюпершою статті 130 КУпАП.

Так, згідно протоколу серії ДПР №166815про адміністративне правопорушення від 15.07.2022 рокувбачається, що 15.07.2022 року о 20:25 годині на а/д Т1616 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА RIA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 23.08.2022 ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Його представник Шулик М.Ю. 03.08.2022 року надав суду письмові пояснення, в яких заперечив обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, самі адміністративні матеріали складені з порушенням пункту 6, 7 розділу І, ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписав, так як свою вину не визнав. Враховуючи наведене, просив провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оглянувши відеоматеріали, які надані поліцейським суд вважає наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, до матеріалів за вказаною статтею було долучено пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відеозапис з камери працівників поліції.

Однак, суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати достатніми, належними та такими, що доводять ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного,наркотичного чиіншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково маєкерувати транспортнимзасобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КабінетуМіністрів Українивід 17грудня 2008року №1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції, Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

При цьому, відповідно до п.27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19р. зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно пояснень з відеозапису події 15.07.2022 року наданого працівниками поліції, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом КІА RIA д.н.з. НОМЕР_1 .

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ДПР 18 №166815 від 15.07.2022року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вищезазначеними вимогами закону, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018р. та наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016р. №100, яким затверджено Інструкцію «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції» чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Відеозапис портативного відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського, копія якого долучена до матеріалів справи, не є безперервним, відеозапис здійснений не з моменту зупинки транспортного засобу марки КІА RIA д.н.з. НОМЕР_1 . Матеріали справи не містять рапорту поліцейського із зазначенням причин перерви відеофіксації правопорушення.

З відеоматеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що такі неодноразово перериваються, містяться в окремих файлах та відображають лише візуальну обстановку спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Крім того, з вказаних відеоматеріалів не встановлено факт перебування за кермом автомобіля КІА RIA д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Сам транспортний засіб КІА RIA д.н.з. НОМЕР_1 відсутній на відеозаписі.

Момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці зазначені в протоколі на відеозапису не зафіксований.

Зафіксовані на відеозаписі події не узгоджуються з обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В протоколі серії ДПР 18 №166815 зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів), однак вказані ознаки на відеозаписі не мають місце, ОСОБА_1 давав чіткі відповіді на поставленні питання, порушення координації рухів не спостерігалось.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки правопорушення, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення крім вказаних свідків, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , однак такі в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Пояснення свідка ОСОБА_4 долучені до матеріалів справи, однак такі були викладені капітаном поліції ОСОБА_8 нечитабельним почерком, з якого не можливо розібрати зміст написаного.

Стосовно свідка ОСОБА_3 , то останній зазначає, що «…в цей час до нас на пост під`їхав автомобіль Кіа Rio сірого кольору НОМЕР_1 , який без зупинки проїхав пост та коли ми до нього під`їхали, то біля авто стояв чоловік зі слів товаришів я дізнався, що це ОСОБА_1 та він знаходився за кермом вказаного автомобіля». Тобто, безпосередньо свідок ОСОБА_3 не спостерігав хто перебував за кермом автомобіля Кіа Rio, таку інформацію отримав від інших осіб.

Аналогічно викладені і пояснення свідка ОСОБА_6 , зокрема з пояснень вбачається наступне «….зі слів своїх товаришів я дізнався, що за кермом знаходився ОСОБА_1 ». Таким чином, свідок ОСОБА_6 також не бачив факт керування ОСОБА_1 автомобілем Кіа Rio д.р.н. НОМЕР_1 . Його пояснення викладені з чужих слів.

Свідок ОСОБА_5 своїх поясненнях долучених до протоколу про адміністративне правопорушення також зазначив, що не бачив особисто водія автомобіля Кіа Rio д.р.н. НОМЕР_1 , який в подальшому був зупинений.

Пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем Кіа Rio д.р.н. НОМЕР_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписаний, в такому відсутні відомості про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовилась від підпису. Місце роботи особи, яка притягається до відповідальності в протоколі також не зазначене. Адреса проживання свідка ОСОБА_3 зазначена не в повному обсязі (відсутній район та номер будинку).

Рапорт інспектора СРПП Березівського РВП Ткаченка М.В. від 16.07.2022 року не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, адже останній є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи (відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду у справі №524/4668/17).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зібраними в справі доказами об`єктивно не підтверджено той факт, що 15 липня 2022 року на автодорозі Т1616 в Березівському районі Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем Кіа Rio д.р.н. НОМЕР_2 стані алкогольного сп`яніння,що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, 247, 283,284 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 зач.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.