ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16124/21

Провадження № 33/4820/530/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Задорожної Ольги Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Стороженка Юрія Володимировича в інтересах потерпілої на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який не працює,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За постановою суду 24.06.2021 року інспектором СЮП ВП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Євтух А.О. щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За цим протоколом йому ставиться у вину ухилення від виконання, передбачених ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьківських обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого вихованням і утриманням останньої займалась бабуся ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з постановою суду, представник потерпілої подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанову вважає незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не дотримався вимог ч. 2 ст. 2772 КУпАП, оскільки не залучив до участі у справі потерпілу ОСОБА_2 та її представника, не повідомив їх про розгляд справи, чим порушив права потерпілої, визначені ч. 2 ст. 269 КУпАП.

Також, суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не допитав як свідка ОСОБА_3 , за заявою якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Не враховано, що ОСОБА_1 своєю донькою не цікавиться, участі у її вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає, такі обставини ним не заперечувались.

Разом з тим, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ні потерпіла ОСОБА_1 , ні її представник участі у справі не брали, під час проголошення постанови були відсутні. Про існування постанови представник дізнався під час підготовки позову до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав 05.08.2022 року, що підтверджується відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 16). Згідно з відміткою на штемпелі вхідної кореспонденції суду з апеляційною скаргою звернувся 10 серпня 2022 року.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника - адвоката Задорожну О.В. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, ОСОБА_1 , який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, вказані вимоги закону місцевим судом дотримані не в повній мірі.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не вчинив жодних умисних дій щодо ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків. Крім того, діями останнього не заподіяно шкоди правам та свободам громадян.

Однак, з таким висновком місцевого суду апеляційний суд погодитись не може, враховуючи таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що він є батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , яка після смерті матері проживає зі своєю бабусею ОСОБА_3 . Разом з тим підтвердив, що необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітньої доньки не забезпечує, вихованням і утриманням останньої займається бабуся ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснила, що її батько ОСОБА_1 участі у вихованні, утриманні та забезпеченні не бере, її життям, навчанням не цікавиться, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Після смерті матері вона проживає із бабусею ОСОБА_3 , яка її забезпечує, виховує та утримує.

Будучи допитаною апеляційним судом свідок ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення, підтвердила, що її онука ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 , проживає разом із нею, вона її утримує, займається її вихованням та навчанням. ОСОБА_1 участі у вихованні, навчанні, утриманні доньки не бере, про неї не піклується, необхідних умов життя не забезпечує, від виконання свого батьківського обов`язку ухиляється.

Такі пояснення потерпілої повністю узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується і об`єктивними доказами.

Так, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 496692 від 24.06.2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 ухилився від виконання, передбачених ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого вихованням і утриманням останньої займалась бабуся ОСОБА_3 (а.с. 1).

Відомостями із протоколу прийняття заяви про вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_3 просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який не цікавиться життям своєї доньки ОСОБА_2 , 2008 року народження (а.с. 3).

Письмовими поясненнями ОСОБА_4 також підтверджується, що після смерті доньки, її онука ОСОБА_2 проживає із нею, бажає, щоб батько ОСОБА_5 брав участь у вихованні своєї доньки та її матеріальному забезпеченні (а.с. 4).

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 підтверджується, що після смерті дружини ОСОБА_6 їх спільна донька ОСОБА_7 залишилась проживати із бабусею ОСОБА_3 . З 2017 року перебував на заробітках, участі у вихованні доньки не брав, з нею не спілкувався, її вихованням та доглядом займалась бабуся (а.с. 3).

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 за період з 25.12.2008 року по 31.05.2022 року становить 71 873 грн. 40 коп., що підтвержується даними розрахунку заборгованості Державної виконавчої служби у м. Хмельницькому (а.с. 27).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Отже, із наведеного вбачається, що ОСОБА_1 ухилився від виконання, передбачених ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьківських обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, апеляційний суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доведена повністю.

Однак суд на вказане уваги не звернув та прийшов до безпідставного висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Що стосується адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Положеннями п. 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 виявлено 24.06.2021 року і саме з цього часу почався перебіг тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, який закінчився 24.09.2021 року. Отже, на момент винесення постанови закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Стороженка Юрія Володимировича задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.