Справа № 474/548/22
Провадження № 3/474/246/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.10.22 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Фасій В. В.

при секретарі судового засідання Багрін Н.А.

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

за участю постраждалої особи- ОСОБА_2

розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не піддавалася,

в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

24.09.2022 р. о 19 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство,- умисні дії психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме ображала його грубою брутальною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення ст. 268 КУпАП вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала та пояснила, що в зазначений у протоколі час, дату та місці, її співмешканець ОСОБА_2 в п`яному вигляді, в черговий раз прийшов до її домоволодіння, що належить їй на праві приватної власності, на що вона в черговий раз просила його залишити її будинок, та не з`являтися до неї в п`яному вигляді. Однак ОСОБА_2 , незважаючи на це, все таки пройшов у будинок, ображав її лайкою, вчинив сварку. Така ситуація уже повторювалася не один раз, однак останній не реагує на її зауваження, та знову з`являється до її будинку п`яним, вчиняє сварки. Це негативно впливає на її психологічний стан та стан її дітей, тому вона і просить його не приходити до неї п`яним. Cистематична поява ОСОБА_2 у її домоволодінні в п`яному виді та вчинювані ним сварки їй набридли, і вона емоційно це не витримує.

ОСОБА_2 , якому роз`яснено положення ст. 269 КУпАП підтвердив появу у домоволодінні ОСОБА_1 у п`яному виді, та що ініціатором сварки з ОСОБА_3 був він, оскільки остання казала йому, щоб він залишив її будинок. Висловив думку про закриття провадження по відношенні до ОСОБА_3 , чи застосування їй усного зауваження.

Після відкладення судового розгляду ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою (вх. №2531 від 04.10.2022 року) про закінчення розгляду справи у її відсутність, вину не визнає, просить відносно неї провадження по справі за можливості закрити. Права передбачені ст. 268 КУпАП, їй зрозумілі, проводити технічну фіксацію судового засідання, ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі захисника, перекладача, долучати докази, допитувати посадову особу, яка склала протокол вона не бажає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Так, у матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №199877 від 24.09.2022 р., про вчинення ОСОБА_1 , правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- 24.09.2022 р. о 19 год. 00 хв. перебуваючи в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство,- умисні дії психологічного характеру відносно свого співмешканця ОСОБА_2 , а саме ображала його грубою брутальною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю та заява ОСОБА_1 від 24.09.2022 р. на ім`я начальника ВП №2 в якій вона просить прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_2 , який вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, і заява ОСОБА_4 від 24.09.2022 р. на ім`я начальника ВП №2 в якій він просить прийняти міри до його співмешканки ОСОБА_1 , яка вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення інкримінованих ОСОБА_3 дій, до протоколу не додано. Єдиним доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, є заява ОСОБА_2 про вжиття заходів до ОСОБА_1 та протокол про адміністративне правопорушення щодо останньої, який сам по собі не може розглядатися як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі

До того ж як із поясненнь самої ОСОБА_3 так і потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що останній прийшов до домовлодіння ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, на що остання вимагала від нього залишити її будинок, аби не травмувати ні її, ні дітей.

Тобто в діях останньої не вбачається об`єктивної сторони складу правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та обставин того що її дії щодо висловлювання вимоги до ОСОБА_2 залишити будинок містили нецензурну лайку, характеризувалися умислом, чи завдали останньому або ж могли завдати шкоди психологічного характеру.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої встатті 62 Конституції Українипрезумпції невинуватості.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, в сукупності, вважаю, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопрушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 24, 27, 40-1, 173-2, 221, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП (відсутність складу адміністративного правопорушення).

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В. Фасій