КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №359/457/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/1925/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496грн 20коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 6 січня 2022 року о 22год. 54хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Момота, 42-А водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 340», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук, неприродна блідість. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівник поліції, який його зупинив, вів себе зухвало та морально тиснув на нього. Завівши розмову про автомобіль, яким він керував, працівник поліції за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку знайшов старе провадження щодо нього та почав допитувати його з приводу обставин тієї справи, що явно виходить за межі його повноважень, чим провокував його на протиправну поведінку.

ОСОБА_1 зазначає, що незважаючи на погрози, він відразу погодився пройти медичний огляд у лікарні на стан сп`яніння, оскільки не був у стані ні наркотичного, ні алкогольного сп`яніння, але працівники поліції відмовили йому у цьому.

ОСОБА_1 стверджує, що згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», куди він самостійно звернувся 7 січня 2022р. о 00год. 40хв., він не перебував у стані сп`яніння.

Крім того ОСОБА_1 посилається на те, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, є не безперервним та постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №520758 від 6 січня 2022 року, в цей день о 22год. 54хв. в м. Бориспіль по вул. Момота, 42-А, ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 340», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість

лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, пропозиція водієві пройти медичний огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження медичного огляду, фіксація цієї відмови відповідно до вимог діючого законодавства.

Частиною 2 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 4).

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення

координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).

Згідно п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського подій 6 січня 2022 року вбачається, що на неодноразові питання ОСОБА_1 , які саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього було виявлено працівниками поліції, останніми відповідь не надана та не зазначено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, на підставі якої ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Також з відеозапису вбачається, що працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, а після повідомлення, що стосовно нього буде складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та надання ОСОБА_1 згоди на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, працівником поліції повідомлено останньому, що він може самостійно пройти такий огляд. Однак працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що проходження ним медичного огляду після складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не має правового значення, так як склад адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, складає сама відмова водія від проходження такого огляду.

На думку апеляційного суду, така поведінка працівників поліції, які є представниками влади, створила у ОСОБА_1 хибну уяву про можливість бути звільненим від відповідальності за відмову пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у присутності працівників поліції, у разі проходження такого медичного огляду самостійно протягом двох годин після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказане підтверджується, як відеозаписом подій, так і подальшою поведінкою ОСОБА_1 , який за власний кошт 7 січня 2022 року о 00год. 40хв. пройшов медичний огляд у КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», отримав висновок про відсутність у нього ознак сп`яніння, який ним був поданий до суду першої інстанції та оглянутий в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надав свою згоду на проходження огляду у закладі охорони здоров`я до складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №520758, що не було враховано суддею першої інстанції.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

За таких обставин, отримавши згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я до складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції зобов`язані були доставити його до такого закладу охорони здоров`я.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що достатніх та належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, тому з урахуванням презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2022 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт