Справа № 302/143/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Рішка С.І, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/409/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката Рішка С.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , сезонний робітник, до адміністративної відповідальності не притягався, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

З постанови судді від 06.05.2021 вбачається, що 06.02.2021 біля 16 год. в с.Майдан Міжгірської селищної ради, Хустського району, по вул.Верховинській ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з транспортним засобом LDV- CONVOY (вантажний мікроавтобус) д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Зіткнення автомобілів сталося на смузі руху цих транспортних засобів на автодорозі Хуст-Долина в напрямку м.Долина, а саме під час здійснення маневру автомобіля, яким керував водій ОСОБА_3 , повороту вправо з автодороги для заїзду на подвір`я власного будинку №37, автомобіль «ЗАЗ», яким керував водій ОСОБА_1 і який рухався позаду, зіткнувся лівою передньою частиною в праву передню частину автомобіля «КОНВОЙ», - внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, і має нести адміністративну відповідальність, яка передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисника Рішко С.І. ставиться питання про скасування постанови суду від 06.05.2021 та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини у справі, внаслідок чого дійшов хибного висновку про

-2-

доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повертались судом для належного оформлення, органу який їх надіслав, у своїй постанові суддя вказав на ряд недоліків, які перешкоджали об`єктивному розгляду справи, у тому числі на необхідність складання додаткової схеми ДТП. Разом з тим, матеріали були повернуті суду майже у такому ж вигляді, у якому надійшли вперше, поліцейськими не було складено додаткової схеми ДТП, а лише внесено зміни у попередню, що, на думку захисника, є грубим порушенням, оскільки закон забороняє вносити виправлення та зміни до документів після того, як вони були підписані особами, яких вони стосуються. Також суд не перевірив чи повноважна особа склала протокол про адміністративне правопорушення, зокрема, до матеріалів справи не додано жодних документів, які б посвідчували особу поліцейського Дебеля В.І. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 та послався на них у постанові, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки така в протоколі не зазначена, як свідок та більше того є зацікавленою стороною, бо є дружиною ОСОБА_3 . Також у своїй постанові суд зазначив про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не врахував дорожню обстановку внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, при цьому не вказав, які саме фактори дорожньої обстановки не врахував ОСОБА_1 . Окрім того, суд не дав належної оцінки і тій обставині, що в момент руху швидкість ОСОБА_4 складала 5 км/год., і з цією швидкістю він рухався по своїй смузі руху, в той час, як ОСОБА_3 ввімкнувши сигнал лівого повороту перелаштувався на зустрічну смугу руху і зупинився на узбіччі, після чого без ввімкненого сигналу повороту здійснив поворот на право до власного дворогосподарства, внаслідок чого правим крилом автомобіля вдарив у ліве крило транспортного засобу ОСОБА_1 , в результаті чого той злетів у кювет. Своїми діями на його думку, ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.10.1,10.4,10.5 Правил дорожнього руху України, що також встановлено і у постанові суду від 06.05.2021. Саме дії ОСОБА_3 були первинними і призвели до ДТП, в той час, як ОСОБА_1 не мав жодної можливості передбачити маневри ОСОБА_3 , і вчасно на нього зреагувати, щоб уникнути зіткнення. Також вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яку безпечну швидкість руху мав обрати ОСОБА_1 для уникнення зіткнення. Вважає, що схема ДТП не є неналежним доказом доведення винуватості ОСОБА_6 у вчинені правопорушення оскільки на ній відсутні точні координати розміщення транспортних засобів, учасників ДТП відносно елементів проїжджої частини, відсутні координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів, не зазначена ширина тротуару та узбіччя, не зазначено розміру ділянки з різним станом дорожнього покриття, не зовсім вірно відображені дорожні умови, зокрема в частині освітлення місця ДТП, яке вказане, як денне, хоча суд встановив, що освітлення було недостатнім. Просить врахувати, що відповідно до показів свідка ОСОБА_7 після зіткнення ліве заднє колесо автомобіля ОСОБА_3 було за межами розділюючої смуги, тобто на смузі зустрічного руху, що також констатовано і в постанові суду, в той же час, у схемі ДТП цей же транспортний засіб знаходить повністю на правій смузі, на відстані близько метра від розділюючої смуги. Про не відповідність схеми ДТП свідчить і та обставина, що характер механічних ушкоджень та габарити автомобілів унеможливлюють зіткнення в межах однієї смуги руху, як про те зазначено у схемі ДТП. Захисник також зазначає, що суд не вправі був посилатися, як на доказ на відеозапис та фотосвітлини, які були долучені ОСОБА_3 , оскільки вони не є належними та допустимими доказами, так як були створені значно пізніше після події ДТП та не містять інформації з приводу ДТП. Більше того, не зрозуміло, яким чином цей відеозапис опинився у матеріалах справи, цей доказ не досліджувався у присутності ОСОБА_1 та

-3-

при ознайомлені захисником зі справою взагалі не відтворювався. Зазначає, також, що ОСОБА_3 не є потерпілим по даній справі і суд не постановив рішення про визнання його таким, таким чином він не вправі був подавати будь-які докази в справі. Захисник переконаний, що з урахування не визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що він також вказав у своїх пояснення при складанні протоколу, поліцейські зобов`язані були перевірити такі його аргументи та вжити заходів для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, про підставність цього твердження, свідчить і те, що суд при винесені постанови також констатував факт порушенням ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України.

Окрім іншого, захисник вказує і на порушення конституційних права ОСОБА_1 в частині розгляду справи у його відсутності. Зазначає, що не зважаючи на те, що ним подано клопотання про відкладення судового засідання, через перебування за межами області та перебуванням ОСОБА_1 закордоном, суд відклав слухання справи одразу на наступний день, тобто він немав технічної можливості вчасно, за три дні до розгляду, повідомити учасників провадження про час судового засідання. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості захищати свої інтереси в суді, давати пояснення та подавати докази з приводу обставин справи правопорушення та у такий спосіб доводити свою не винуватість.

Також в апеляційній скарзі захисник Рішко С.І заявляє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки ні він, ні ОСОБА_1 не були присутні під час розгляду справи, а копію постанови отримали лише 28.05.2021, що вплинуло на строк подачі апеляційної скарги.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,269 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника ОСОБА_1 адвоката Рішка С.І., який не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 який обізнаний про день, час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Рішка С.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рішко С.І. не приймали участі в розгляді справи судом першої інстанції, а копію постанови захисник отримав лише 28.05.2021, що підтверджується його розпискою

-4-

наявною у матеріалах справи (а.с.30), при цьому даних про те, що отримання ОСОБА_1 , чи його захисником Рішком С.І. копії оскаржуваної постанови раніше вказаного строку в матеріалах справи не має. Апеляційну скаргу захисник Рішко С.І. подав 31.05.2021, тобто в межах 10-денного строку з дня отримання постанови суду.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 06.02.2021 біля 16 год. в с.Майдан, Міжгірської селищної ради Хустського району по вул.Верховинській, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з транспортним засобом LDV- CONVOY (вантажний мікроавтобус) д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Зіткнення автомобілів сталося на смузі руху цих транспортних засобів на автодорозі Хуст-Долина в напрямку м.Долина, а саме під час здійснення маневру автомобіля, яким керував водій ОСОБА_3 , повороту вправо з автодороги для заїзду на подвір`я власного будинку №37, автомобіль «ЗАЗ», яким керував водій ОСОБА_1 і який рухався позаду, зіткнувся лівою передньою частиною в праву передню частину автомобіля «LDV- CONVOY», - внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087881 від 06.02.2021, уточненою схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.02.2021, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , іншими матеріалами справи.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 06.02.2021 біля 16 год. їхав на своєму автомобілі марки ЗАЗ по вул.Верховинській в с.Майдан, попереду нього їхав автомобіль-фургон білого кольору, який включивши лівий покажчик повороту, зупинився, а потім почав повертати праворуч, не включаючи правого покажчика повороту, в цей час і відбулось зіткнення транспортних засобів (а.с.9).

-5-

Згідно пояснень водія ОСОБА_3 , він 06.02.2021 біля 16 год. їхав на своєму автомобілі марки LDV д.н.з. НОМЕР_2 , включив покажчик правого повороту, знаходячись на своїй смузі руху, почав заїд до свого подвір`я, та в цей момент почув удар по кузову автомобіля з правого боку. Ствердив, що водій автомобіля ЗАЗ намагався здійснити його обгін справа по узбіччю дороги, та втік з місця пригоди.

Аналогічні пояснення відображено свідком ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 в письмових поясненнях зазначав, що момент зіткнення автомобілів він не бачив, а лише почув сильний удар. Коли підійшов до автомобілів та побачив, що автомобіль «Таврія» знаходиться на узбіччі, а автобус білого кольору стояв на дорозі з увімкненим правим покажчиком повороту, оскільки мав намір повернути до свого дворогосподарства.

Аналізуючи вищевказані пояснення та докази, що містяться в справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності з п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087881 від 06.02.2021, ОСОБА_1 06.02.2021 біля 16 год. в с.Майдан, Міжгірської селищної ради Хустського району по вул.Верховинській, керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110217 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з транспортним засобом LDV- CONVOY (вантажний мікроавтобус) д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський СРПП №4 Міжгірського ВП Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Дебель В.І., який склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_8 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях водія ОСОБА_1 будь-яких порушень правил дорожнього руху, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він їхав з смт.Міжгір`я, та у с.Майдан побачив метрів за 20 попереду себе автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , включив лівий покажчик повороту та зупинився. Він продовжив свій рух по своїй полосі, однак у цей час ОСОБА_3 почав повертати праворуч, без ввімкнення сигналу повороту, після чого здійснилося зіткнення, і його автомобіль злетів у кювет.

-6-

Зазначені пояснення повністю спростовані потерпілим ОСОБА_3 , який в суді першої інстанції пояснив, що він їхав на своєму автомобілі та перебуваючи на своїй смузі руху включив правий поворот та заїжджав до свого дворогосподарства зі швидкістю приблизно 5 км.год. У цей час почув удар з правої сторони і побачив автомобіль марки «Таврія», який злетів у кювет біля воріт його дворогосподарства.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтвердила покази ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що момент зіткнення автомобілів він не бачив, а лише почув сильний удар. Коли підійшов до автомобілів та побачив, що автомобіль «Таврія» знаходиться у кюветі. Ліве заднє колесо автомобіля ОСОБА_3 було за межами розподільної смуги руху.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, вона разом із ОСОБА_1 поверталися з смт.Міжгір`я у с.Майдан, і метрів за 20 побачила попереду себе автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , останній включив лівий поворотник та зупинився. ОСОБА_1 продовжував рух по своїй полосі, і у цей час ОСОБА_3 почав повертати праворуч без ввімкнення сигналу повороту після чого здійснилося зіткнення і автомобіль «Таврія» злетів у кювет.

Окрім того, викладені в протоколі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи схемою місця ДТП 06.02.2021, яка уточнена на виконання постанови суду від 04.03.2021, пояснень водіїв, які підписали цю схему (в тому числі й адвокат Рішко С.І.), де з показань свідків видно, що зіткнення автомобілів мало місце на смузі руху зазначених транспортних засобів, передніми частинами автомобілів під час здійснення автомобілем «КОНВОЙ» повороту з автодороги на подвір`я до власного житлового будинку. Після зіткнення автомобіль «ЗАЗ» з`їхав в правий кювет у напрямку руху автомобілів.

Аналізуючи вищевказані пояснення, водіїв, свідків, дані відеозаписів, схеми ДТП від 06.02.2021, з урахуванням дати події, - дорожніми умовами, по суті, були: зимня пора року, у часі доби з недостатнім освітленням, покриття дороги мокре, погодні умови сніг, суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , рухаючись позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , мав виконати вимоги правил дорожнього руху, за якими водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен ураховувати, зокрема: дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого авто та безпечно керувати ним; у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункти 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України).

Отже, ОСОБА_1 , помітивши маневр водія автомобіля, який рухався попереду щодо здійснення цим авто маневру правого повороту, мав бути більш уважним. Зменшити швидкість, а вразі недостатності цієї дії зупинитись. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку проте, що вищезазначених вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав в повній мірі.

Покликання сторони захисту на те, що водій ОСОБА_3 габаритами свого автомобіля виїхав на зустрічну смугу руху повністю, зупинився і з цієї смуги розпочинав маневр повороту для заїзду з дороги на подвір`я власного будинку не підтверджено належними доказами. Зокрема, пояснення ОСОБА_1 та покази свідка в суді не співпадали щодо дотримання ОСОБА_1 дистанції між автомобілями під час їх руху, а саме ОСОБА_1 спочатку пояснював, що рухався позаду на відстані 5 метрів, а після показів свідка ОСОБА_10 (пасажира його авто), змінив свої пояснення в частині дистанції та вказав, що відстань між автомобілями під час їх руху була 20 метрів.

-7-

Натомість водій ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_5 (пасажир) в суді показали, що їх автомобіль для полегшеного заїзду з дороги на подвір`я, маючи видовжений кузов, своїми габаритами може перетнути умовну розділювальну смугу дороги, тобто має винос кузова на зустрічну смугу руху. Потерпілий ОСОБА_3 надав в судовому засіданні відеозапис заїзду свого автомобіля з дороги на подвір`я до будинку, який здійснений перед розглядом справи, і з якого вбачається, що для здійснення такого маневру можливий поворот з дороги без виїзду на зустрічну смугу руху.

Жодних даних про те, що обставини дорожньо-транспортної пригоди розвивались іншим чином, зокрема, як про це вказує сторона захисту, матеріали справи не містять та стороною захисту не надано, в тому числі експертного висновку. Клопотань щодо призначення експертизи для з`ясування доводів сторони захисту до суду першої інстанції не заявлялось, як і не заявлялись під час апеляційного перегляду, а тому висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин справи, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 виконав усі вимоги Правил дорожнього руху України, а зіткнення автомобілів сталося з вини ОСОБА_3 , який не включаючи покажчик правого повороту, розпочав маневр повороту праворуч, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було можливості уникнути зіткнення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом та спростовуються наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами, у зв`язку із чим, визнаються такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Таким чином, водій ОСОБА_1 належним чином не виконав вимоги 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинно-наслідковому зв?язку з вказаною подією.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , яка у день події перебувала в автомобілі ОСОБА_1 , як пасажир та яка будучи допитаною судом першої інстанції повідомила, що ОСОБА_1 рухався на відстані 20 метрів від керованого ОСОБА_3 автомобілем, оскільки це виключно її суб`єктивне бачення, тобто є припущенням, на яких не можуть ґрунтуватись висновки суду щодо встановлення винуватості.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на встановлення судом в діях ОСОБА_3 порушення вимог п.п.10.1,10.4,10.5 Правил дорожнього руху України, не впливає на обгрунтованість висновків суду щодо доведеність вини ОСОБА_1 у порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, та не вказує на незаконність постанови суду від 06.05.2021, щодо нього.

Доводи сторони захисту щодо внесення виправлень до схеми дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд відхиляє, оскільки на виконання постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2021 органом національної поліції, у присутності учасників дорожньо-транспортної пригоди та за участі адвоката Рішка С.І., внесено уточнення до схеми дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, що стосуються параметрів проїзної частини та параметрів заїзду до дворогосподарства потерпілого ОСОБА_3 , а також відомості про габарити автомобілів. Вказана уточнена схема дорожньо-транспортної пригоди підписана всіма учасниками без застережень, також в ній наявна відмітка про неможливість встановлення місця зіткнення транспортних засобів.

-8-

Також, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які були залучені в якості свідків, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника та обставини справи й призначив останньому адміністративне стягнення у виді штрафу. Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Рішко С.І. строк на апеляційне оскарження постанови суду від 06.05.2021.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Рішка С.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021, щодо ОСОБА_11 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: