Справа № 149/1474/22
Провадження № 33/801/646/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Матяша Д. Ю. на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн 00 к. за те, що 27 червня 2022 року по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , зокрема висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психологічному здоров`ю.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Матяш Д. Ю. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2022 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б давали можливість дійти висновків про вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначав, що висновок про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_2 зроблено виключно з її слів, без урахування пояснень самого ОСОБА_1 про те, що між ним і матір`ю існує довготривалий конфлікт, ситуація, яка виникла 27 червня 2022 року була спровокована саме ОСОБА_2 , яка зайшла на подвір`я ОСОБА_1 та намагалась забрати належні йому речі, а на його спроби перешкодити в цьому вчинила сварку.

Крім того, суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про час і місце її розгляду, хоча попри це прийшов до суду, але не був запрошений в судове засідання, а лише повідомлений працівником апарату суду про те, що справа розглянута.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у статті 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини першої статті першої закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Зокрема згідно з пунктом 14 частини першої статті першої закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, для правильної кваліфікації дій особи за статтею 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пославшись як на підставу доведеності вини виключно на протокол про адміністративне правопорушення.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Як видно з послідовних пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші справи, він послідовно заперечуючи свою винуватість у вчиненні правопорушення посилався на те, що між ним та матір`ю склались тривалі неприязні відносини, 27 червня 2022 року конфлікт у чергове спровокувала саме вона, прийшовши на його подвір`я і намагаючись винести звідти його ж речі. На його намагання перешкодити цьому вона ж і вчинила сварку із застосуванням ненормативної лексики.

Ці його пояснення фактично не спростовуються ні заявою ОСОБА_2 , ні її письмовими поясненнями, згідно з якими вона підтвердила наявність тривалого конфлікту із сином, більше того визнала, що під час сварки, яка відбулась 27 червня 2022 року приблизно о 17 год 20 хв. вона також застосовувала ненормативну лексику по відношенню до ОСОБА_1 .

Жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок чергової сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із застосуванням обома сторонами ненормативної лексики могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю останньої у справі не має.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Крім того, згідно з частиною першою статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Відповідно до статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності 12 липня 2022 року.

Розглядаючи справу у відсутність ОСОБА_1 суд першої інстанції порушив приписи частини 1 статті 7, статті 268 КУпАП, що є обов`язковою підставою для скасування постанови.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 294 КУАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Матяша Д. Ю. задовільнити.

Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк