Провадження №: 3/752/6340/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю. Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 липня 2022 року близько 01:00 години у м. Києві на вул. Васильківська, 34, керував автомобілем «Mazda CX-7», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Повідомив, що тієї ночі не він керував транспортним засобом, за кермом знаходився його товариш ОСОБА_2 , який був у тверезому стані. На блокпості автомобіль зупинили військові, товариша відпустили, а його, як власника автомобіля, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, затримали до приїзду працівників поліції. Послався на застосування щодо нього протиправних дій з боку працівників поліції після складання протоколу про адміністративне правопоушення.

У судовому свідок ОСОБА_2 пояснив, що в ніч з 10 на 11 липня 2022 року він керував транспортним засобом «Mazda CX-7», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Проїжджаючи блок-пост його з ОСОБА_1 було зупинено військовими. Його відпустили додому, а ОСОБА_1 , який їхав на пасажирському сидінні, затримали.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 076996 від 11.07.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результат тесту приладу «Drager», відповідно до яких у ОСОБА_1 виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп`яніння з кількісним показником 1.57 проміле, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністратвине правопорушення обставин.

Факт перебування ОСОБА_1 11 липня 2022 року близко 01:00 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатми відповідного огляду та не оспорюється ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Разом із тим, пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 в судовму засіданні, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуюються даними відеозапису з бодікамери поліцейського.

Так, за результатами перегляду в судовому засіданні вказаного відеозапису встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебував сам. При цьому на запитання поліцейських повідомив, що саме він керував транспортним засобом, у комендантську годину був змушений сісти за кермо у стані алкогольного сп`яніння, оскільки йому було потрібно забрати свого брата, який своєчасно не повернувся додому.

Підстав недовіряти поясненням ОСОБА_1 , які він надавав безпосередньо на місці зупинки, у суду не має. Натомість зміну ОСОБА_1 пояснень у судовому засіданні, а також відповідні пояснення свідка ОСОБА_2 , який є товаришем ОСОБА_1 , суд оцінює критично, як спробу уникнути адміністративної відповідальності.

На думку суду, у випадку зупинки автомобіля на блокпосту під час дії комендантської години, у військовослужбовців не було підстав відпускати тверезого водія додому пішки, при цьому залишати автомобіль посеред проїзної частини з власником, котрий перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про застосування щодо нього неправомірного насильства з боку поліцейських не впливають на факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, натомість можуть бути перевірені за умови оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф.Токман