ПОСТАНОВА

08 листопада 2022 року

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2022р. о 20 годині 55 хвилин, у м. Одесі по вулиці М. Говорова 10-Д, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , не витримала безпечний боковий інтервал, в результаті допустив наїзд на автомобіль Volkswagen за державним номером НОМЕР_2 , порушив вимогу п. 13.1 Правил дорожнього руху, став учасником ДТП залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, в порушення вимог п. 2.10. «а» ПДР України.

Розглянув протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 вину в суді визнала.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Вина ОСОБА_1 в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона була причетна, повністю підтверджується: обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 361421 від 05.09.2022 року; копією схеми дорожньо-транспортної пригоди, копіями письмових пояснень, рапортом , інформуванням про розшук транспортного засобу, що зник з місця ДТП, орієнтуванням.

З викладеного випливає, що ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.10. «а» ПДР України, який передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона була причетна.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене їй адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 212-3, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 гривень/чотириста дев`яності шість/ 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М.Кічмаренко