КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1064/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Шкварка Андрія Володимировича, переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Шкварка Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку

України, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на яку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2021 року серії ВАБ №387811, 28 травня 2021 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 , влаштувала сварку зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 , в ході якої словесно його ображала, тобто умисно вчинила дії психологічного характеру та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, Шкварко А.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт погроз або насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 вбачається, що відносно нього ОСОБА_1 не вчиняла жодних насильницьких дій.

Як особисто зазначив ОСОБА_2 , 28 травня 2021 року об 09 год. 00 хв., за місцем спільного проживання з ОСОБА_1 , у них відбувся конфлікт через побутові речі, і він вказав, що не втримався і почав ображати співмешканку через що вона викликала поліцію.

Тим часом, ОСОБА_1 надала пояснення, в яких зазначила, що у неї відбувся конфлікт з співмешканцем ОСОБА_2 через те, що останній гуляє і провокує її до сварок, принижує та психологічно чинить на неї тиск, лається нецензурною лайкою і погрожує фізичною розправою.

Суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що немає жодного доказу, який би свідчив про погрози саме з боку ОСОБА_1 ОСОБА_2 , натомість містяться докази щодо насильства з боку ОСОБА_2 , який особисто це і підтвердив у своїх поясненнях.

Апелянт просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримувала, участі у розгляді справи не брала, оскільки не повідомлялася про розгляд справи.

Про наявність постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності дізналася 17 грудня 2021 року і постанову отримала після ознайомлення з матеріалами справи 17 грудня 2021 року.

Вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала 23 грудня 2021 року, однак постановою Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що адвокатом Шкварко А.В. не було надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

Про вищевказану постанову ОСОБА_1 стало відомо 25 січня 2022 року з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, та 31 січня 2022 року вдруге було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити Шкварку А.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Шкварко А.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Європейським судом з прав людини (в подальшому ЄСПЛ) у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі.

Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «Швидка проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.

У зв`язку із цим, при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2? ? КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є передчасним та необґрунтованим.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на те, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.256 КУпАП, в протоколі, про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються місце, час вчинення та суть правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Так, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», частина перша ст.173-2 КУпАП викладена у наступній редакції: «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення».

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено настання конкретних наслідків вчинення адміністративного правопорушення, хоча, за змістом диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, встановлення і відображення у протоколі наслідків, які утворюють об`єктивну сторону змісту правопорушення, є обов`язковим.

У постанові судді щодо ОСОБА_1 не поставлено у вину вчинення саме «домашнього насильства», доказів щодо наявності такого насильства у ході провадження в цій справі не збиралось, а тому в межах розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП, ОСОБА_1 не можливо притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею за вчинення саме «домашнього насильства».

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією статтею не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання Шкварка Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити Шкварку Андрію Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу Шкварка Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на яку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько