ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1154/22 Справа № 216/3026/22 Суддя у 1-й інстанції - Хомик І.І. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю адвоката Касьяна М.С. (в режимі відеоконференції) в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу адвоката Касьяна М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючу, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 гривень.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 06 серпня 2022 року о 22 год 00 хв у Дніпропетровській області в Центрально-міському районі м. Кривого Рогу по вул. Купріна, 123Б керувала транспортним засобом RENAULT KADJAR державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, прилад 0313, в присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 698 від 06.08.22р., результат огляду 0,45 проміле, права особі роз`яснено камера 475597, 475184, 475595.

В апеляційній скарзі адвокат Касьян М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2022 року та закрити провадження по справі про адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на такі обставини:

06 серпня 2022 року о 22-00 годині ОСОБА_1 рухалась на автомобілі по вул. Купріна, що у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, де біля будинку №123Б її зупинили працівники патрульної поліції та їй було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю у крові за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, прилад 0313, на що остання погодилась. За результатами даного огляду у неї виявили 0,45 проміле алкоголю в крові. З таким результатом ОСОБА_1 не погодилася.

На думку адвоката, застосовуватися повинен лише технічний засіб, цифровий показник якого після проведення тесту більше ніж 0,2 проміле в крові, а не у повітрі, шо видихається, оскільки жодного посилання в законодавстві України на допустиму чи недопустиму норму алкоголю у повітрі, що видихається, немає.

Звертає увагу і на той факт, що з інструкції по експлуатації газоаналізатора Драгер «ALCOTEST 6820» в таблиці №10 вказано межі допустимої погрішності газоаналізатора, парів етанолу у повітрі, що видихається, в залежності від діапазону вимірювання, згідно яких даний прилад при вимірюванні від 0 до 0,84 % має похибку 0,042 проміле. Отже, апелянт вважає, що ступінь алкогольного сп`яніння, виявлений у ОСОБА_1 під час огляду не перевищує допустиму норму та визначений Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ватифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, рівень.

Також апелянт вказує на те, що поліцейськими в якості свідків були залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є військовослужбовцями Національної гвардії України, що, на думку захисника, свідчить про те, що свідки по суті своєї діяльності є правоохоронцями, а тому є зацікавленими у розгляді справи особами.

Окрім цього, адвокат Касьян М.С. вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не є окремим доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини, а особисту думку поліцейського про ці події, а більше не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Касьяна М.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 116208 від 06.08.2022 року, який складено повноважною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею, та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення; рапортом працівника поліції; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами огляду, а також показами самої правопорушниці ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини, викладені у протоколі.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, а в адміністративних матеріалах відсутні дані, які б їх спростовували.

Що стосується посилання апелянта на Віденську конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ватифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, в якості підстави підтвердження того, що ступінь алкогольного сп`яніння, виявлений у ОСОБА_1 під час огляду, не перевищує допустиму норму та визначений рівень, апеляційний суд вважає це безпідставним, оскільки відповідно до «Віденської конвенції про дорожній рух» від 08.11.1968р., яка ратифікована Україною У національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле).

Як убачається з інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», на який посилається апелянт, технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема при температурі від 25,0°C до 50,0°C зазначено можливу похибку вимірювання ± 0,05 мг/л. Згідно з чеком про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +33,0°C, тому прилад міг зробити похибку ± 0,05 мг/л. В даному випадку рівень алкоголю у повітрі, що видихався водієм ОСОБА_1 , був зафіксований на рівні 0,45 проміле, що більше за допустиму Віденською конвенцією «Про дорожній рух» норму. До того ж, з такими даними газоаналізатора ОСОБА_1 погодилася та підписала протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого будь-яких заперечень щодо результату огляду остання не мала.

Факт можливої неупередженості свідків у зв`язку з тим, що вони є військовослужбовцями Національної гвардії України, на що посилається адвокат Касьян М.С. в апеляційній скарзі, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому є неспроможним та не заслуговує на увагу.

Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, що цілком узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Касьяна М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко