Номер провадження: 33/813/746/22
Номер справи місцевого суду: 519/251/22
Головуючий у першій інстанції Лемець С. П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Строк позбавлення спеціального права на керування транспортними засобами обчислювати з дня ухвалення постанови, а саме з 30.05.2022.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд скасувати постанову Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 року та провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу в його діях адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 просить задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду його представником було отримано лише 09.06.2022 року.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 30.08.2022 року, з`явився представник ОСОБА_1 Беліогло А.В.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 30.05.2022 року, ОСОБА_1 посилався на те, що тільки 09.06.2022 року ним було отримано копію повного тексту вищевказаної постанови та ознайомлено з ним.

Зазначене підтверджується матеріалами справи ( а.с.51,52).

З урахуванням наведенного, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 073136 від 18.03.2022 року, відповідно до якого15.03.2022 о 00.05 год в м. Южне по вул. Хіміків, 8 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ОPEL ASTRA р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 2 від 15.03.2022, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

- роздрукованим чеком результату алкотесту, відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1.85 % (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с.3);

- висновком щодо результатів медичного огляду стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4);

- рапортом старшого лейтенанту поліції Сергія Лис (а.с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7,8);

- відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи (а.с. 13);

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій (а.с.39);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій (а.с.40).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 рокута порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що відео запис інкримінованого йому правопорушення, поліцейські не надали до матеріалів справи та ніякого правопорушення не було зафіксовано, тому що його не було скоєно.

Разом з тим, такі доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема як вбачається з супровідного листа від 18.03.2022 №61.5-574 направленим Начальником ВП №4 Біланчуком Олександром на адресу Голови Южного міського суду Одеської області, в якості додатків для розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 окрім матеріалів на 12 арк. також додано та направлено і «диск відео» (а.с. 14,13).

Крім того, з наявного у матеріалах справи клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Беліогло А.В. від 13.05.2022 року, остання просила видати їй запис по справі, за що сплатила судовий збір (а.с. 26,27).

При цьому, одним з наступних доводів апеляційної скарги, апелянтом вже зазначено, що до матеріалів адміністративної справи долучений диск з матеріалами відеофіксації вчиненого адміністративного правопорушення, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, тобто сама апеляційна скарга містить протиріччя доводів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що нібито здійснене ним правопорушення було 15.03.2022 року о 00год.05хв., а протокол, в порушення вимог ст. 254 КУпАП з якихось підстав був складений лише 18.03.2022 року о 13год.40 хв. є також безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З рапорту старшого лейтенанта поліції ДОП СПД №1 ВП 4 ОРУП 2 ГУНП в Одеській області Сергія Лис вбачається, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не погодився із результатом свого тесту, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я на що він надав свою згоду. У зв`язку із тим, що на даний час результати огляду у закладі охорони здоров`я не надійшли до ВП №4, тому старший лейтенант просив зареєструвати його рапорт 15.03.2022 року до ЖСО ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області (а.с. 5).

Таким чином, працівник поліції не міг скласти протокол про адміністративне правопорушення раніше ніж будуть готові результати медичного висновку, тобто з об`єктивних причин.

Однак беручи до уваги, що вказані обставини виникли саме через об`єктивно необхідні дії (проведення лабораторних досліджень, отримання їх результатів, отримання висновку працівниками поліції, негайне ознайомлення з результатами висновку водія), тому суд апеляційної інстанції вважає таке порушення не суттєвим і таким, що ніяким чином не спростовує подію правопорушення.

При цьому слід зазначити, що події, які стали підставами для складання цього протоколу та які зазначені в ньому відбувалися 15.03.2022 року, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, містить усі необхідні елементи і засвідчений підписами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Порушень, які б тягли за собою визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам закону не встановлено.

Безпідставними є і посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь яких доказів відсторонення його від керування автомобілем та передачі його автомобіля для керування іншій особі, оскільки не надання доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, всупереч ст. 266 КУпАП, жодним чином не спростовує правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та в матеріалах справи відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння також є необґрунтованими, оскільки на відеозаписі з бодікамери працівника поліції зафіксовано добровільну згоду ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер»та будь-яких заяв, зауважень, скарг, при проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння - ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував та результат свого тестування на алкоголь підписав (а.с. 2). Разом з тим, від підпису в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів відмовився (а.с.3).

Слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як вірно встановлено судом, у своїх письмових поясненнях від 15.03.2022 року ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем та його зупинки працівниками поліції (а.с.6).

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 30 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра