ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/717/22Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 33/817/478/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 26 червня 2022 року о 10.20 год. в м.Бучач по вул.Галицька,110, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає, постанову суду першої інстанції необґрунтованою, незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального права.

На думку апелянта, у працівників поліції не було підстав для проведення його огляд на стан сп`яніння.

Стверджує, що було порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцеські не повідомили йому ознаки сп`яніння, які б давали підставу для проведення такого огляду.

Вважає, що працівниками поліції не дотримано вимог ст.266 КУпАП та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (надалі Інструкція).

Вказує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що є порушенням ст.283 КУпАП. У зв`язку з цим такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом по справі.

Також, акцентує увагу на відсутності технічної документації щодо технічного приладу яким проводився огляд на стан сп`яніння та відсутність таких відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що водієві не було вручено письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з чим відсутні підстави притягнення його до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.08.2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки через стан здоров`я та пошук адвоката не зміг вчасно подати апеляційну скаргу.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається із матеріалів справи копію судового рішення, постановленого 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримав 31.08.2022 року, що підтверджується його заявою про ознайомлення з матеріалами справи. (а.с. 26)

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 31 серпня 2022 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Аналіз доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, місцевий суд не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як слідує з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій транспортного засобу «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , виконавши вимогу працівників поліції про зупинку, в подальшому не погодився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи це відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу, а також підстав для проведення такого огляду.

Із вказаного відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції вбачається, що працівники поліції, не проінформувавши водія ОСОБА_1 про причину зупинки, керованого ним транспортного засобу та не назвавши ознаки сп`яніння, які б давали підставу для проведення огляду на стан сп`яніння, запропонували водієві пройти такий огляд. І лише на зауваження останнього щодо підстав для зупинки транспортного засобу і підстав для огляду на стан сп`яніння повідомили йому щодо недотримання вимог користування ременем безпеки та та ознак сп`яніння, які встановлені з його зовнішнього вигляду.

Проте, як вбачається із вищенаведених матеріалів відеофіксації, обставини, за яких був зупинений автомобіль «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , не давали можливості встановити таке порушення правил дорожнього руху України, як порушення правил користування ременем безпеки, оскільки працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 знаходились на протилежній стороні вулиці по якій рухався автомобіль.

Тому, такі дії працівників поліції не узгоджуються з приписами статті 35 Закону України Про Національну поліцію, якою передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та судом першої інстанції не наведено належних та допустимих доказів, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 згідно з приписами ст.35 Закону України Про Національну поліцію, що, в свою чергу, ставить під сумнів допустимість інших доказів, зібраних працівниками поліції за даним фактом.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності 2-х свідків. У разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги, але більш конкретні передбачені і спеціальною Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року. (надалі - Інструкція)

Відповідно до пунктів 2, 3 вищевказаної Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, пропонуючи відразу після зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння, поліцеський не назвав ОСОБА_1 жодна із наведених ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підставу для проведення такого огляду, що фактично свідчить про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Кременецьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього, у цій частині, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно скасувати.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя