Справа № 307/862/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/413/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.05.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, житель АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №746806 від 11.03.2021 та постанови судді від 26.05.2021 вбачається, що ОСОБА_1 11.03.2021 близько 04 год. 30 хв., в м.Тячів по вул.Кошута, на автомобілі «Мерседес Віто» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював нерегулярне перевезення п`ятьох пасажирів до м.Ужгорода, чим порушив вимоги п.п.11 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник - адвокат Ціпле І.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а справу закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не в повному обсязі з`ясував та перевірив всі обставини справи, а висновки суду про винність ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУПАП може бути лише суб`єкт господарської діяльності, тобто у даному випадку перевізник. Натомість ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність пов`язану з пасажирськими перевезеннями та перебуває у трудових відносинах із відповідним суб`єктом господарювання і доказів які б доводили протилежне у матеріалах справи немає. Окрім того у матеріалах справи також відсутні будь-які пояснення свідків та очевидців події. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно визнав вину ОСОБА_1 доведеною та наклав адміністративне стягнення. Просить також

-2-

врахувати, що після направлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до органу, що його склав для належного оформлення, після його повторного направлення до суду учасників провадження не було ознайомлено з матеріалами справи.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ціпле І.Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ціпле І.Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, диспозиція цієї норми закону має бланкетний характер, оскільки відсилає до нормативних актів, які спрямовані на захист населення від інфекційних хвороб, зокрема запобігають поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2.

Відтак, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ч.1 ст.44-3 КУпАП, повинно бути зазначено, які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм порушила особа, відносно якої складений протокол та яким нормативним актом такі правила встановлені.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №746806 від 11.03. 2021 ОСОБА_1 11.03.2021 близько 04 год. 30 хв. в м.Тячів по вул.Кошута, на автомобілі «Мерседес Віто» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював нерегулярне перевезення п`ятьох пасажирів до м.Ужгород, чим порушив вимоги п.п.11 п.3-5 постанови Кабінетику Міністрів України №1236 від 09.12.2020 та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.44-3 КУпАП.

-3-

За такі дії суд визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 доведеною, суд у постанові посилався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 та відеозапис, долучений до протоколу.

Згідно п.п.11 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України №1236 передбачено, що на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів (посадки та висадки) автомобільним, залізничним транспортом, крім транзитних перевезень та перевезень: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції; пасажирів спеціальними залізничними рейсами у внутрішньому сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному конкретному випадку перевізником за заявками обласних державних адміністрацій за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я, а також у приміському залізничному сполученні за рішенням перевізника, прийнятим за поданням чи за погодженням з обласною державною адміністрацією.

До матеріалів цієї справи органом, який складав протокол, не долучено документів про те, що станом на 11.03.2021 на території м.Тячів було встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки.

Визначення поняття нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом міститься у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 зі змінами.

Зокрема, нерегулярними пасажирськими перевезеннями є перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Стаття 39 цього Закону встановлює, що документи для нерегулярних пасажирських перевезень є: - для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; - для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг

Разом з тим, до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював нерегулярне перевезень пасажирів у розумінні вимог ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Наявний у справі відеозапис із нагрудної камери поліцейського, на який посилався суд, не містить доказів того, що ОСОБА_1 перевозив у своєму автомобілі більше п`яти осіб, більше того з даного відеозапису вбачається, що на запитання працівника поліції про кількість пасажирів у салоні автомобіля, було вказано про чотирьох пасажирів.

На відеозаписі відсутні відомості про те, що у салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 перебувало саме п`ять осіб, пояснення пасажирів у справі відсутні, як і пояснення будь-яких інших свідків чи очевидців події правопорушення.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст.ст.8,245,251,252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне

-4-

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП, є невмотивованою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в справі докази не дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином постанова судді підлягає до скасування, а провадження по справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційна скарга захисника - адвоката Ціпле І.Ю., в Інтресах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Ціпле І.Ю, в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: