ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 477/2557/21 Головуючий в 1 інст. Стоматов Е.Г.
Провадження №33/807/421/22 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Полуляха С.Ю. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя 12 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп. в дохід держави (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №110993 від 12 грудня 2021 року, « 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 на автодорозі М-14 сполученням «Одеса-Мелитополь-Новоазовськ» 149км., керував транспортним засобом HYUNDAI 130, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: бліде обличчя, тремтіння кінцівок пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України. Велась відеофіксація на бодікамери ВЕ00228, ВЕ00239».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду в частині позбавлення апелянта права керування транспортними засобами є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 110993 від 12 грудня 2021 щодо ОСОБА_1 останній був позбавлений права керування транспортними засобами та не отримував посвідчення водія, оскільки не складав теоретичних і практичних іспитів відповідно до п.20 положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 року № 340». Дані обставини в тому числі підтверджуються долученою до матеріалів справи постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 146869 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосувати тільки як основне адміністративне стягнення. Однак призначення цього покарання особі, яка вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, є неможливим.

За таких обставин постанова Комунарського районним судом м.Запоріжжя від 12 липня 2022 року підлягає скасуванню в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Полуляха С.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу серії ААБ №110993 від 12 грудня 2021 року; відомостями з протоколу серії БАА №146869 від 12 грудня 2021 року; відеозаписом; довідкою з УПП в Миколаївській області про те, що ОСОБА_1 отримував(має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 01 серпня 2017 року.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначені висновки ніким не оспорюються.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилання апелянта про безпідставність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки останній раніше вже був позбавлений такого права, не є слушними.

Дійсно, згідно з п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (на яку посилається апелянт), суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно з довідкою УПП в Запорізькій області, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 01 серпня 2017 року BXP№ НОМЕР_3 (а.с.5).

Раніше постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Отже, цією постановою ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами тимчасово на строк 1 рік, що не перешкоджало суду застосувати до останнього аналогічне стягнення за вчинене ним нове правопорушення.

Викладене узгоджується з положеннями ст.317-1 КУпАП, згідно з якими виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Цією ж нормою закону визначено, що після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 477/2557/21