Провадження № 3/127/6579/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 біля 12.30 год. ОСОБА_1 з`явився на територію військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння під час дії особливого періоду, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення судового розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому військовий стан продовжений до 21.11.2022.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами; на цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Зі змісту частини другої статті 26 Закону № 389-VIII скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 389-VIII у разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Надані суду матеріали не свідчать, що ОСОБА_1 не може з`явитись у судове засідання з поважних причин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справ за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з наказом командира в/ч 3008 № 49 від 27.02.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини за призовом під час мобілізації. Тому суд вважає, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_1 02.09.2022 біля 12.30 год. ОСОБА_1 з`явився на територію в/ч НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження зазначеної обставини суду надана довідка Комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» № 1948 від 02.09.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 , маючи клінічні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2017 за № 726, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.09.2017 за № 1166/31034 (далі - Інструкція № 726) у разі виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння, що визначені в пункті 3 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція про порядок виявлення ознак сп`яніння) на території Головного управління НГУ, військової частини, військового об`єкта, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби з такими ознаками посадова особа в присутності двох свідків пропонує такому військовослужбовцю добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування Міністерством охорони здоров`я.

Зі змісту пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Слід зауважити, що абзацом другим пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 визначено, що перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння посадова особа інформує військовослужбовця, що підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з абзацом третім пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлюються актом, зразок якого наведено в додатку 2 до цієї Інструкції, який підписується посадовою особою, свідками та військовослужбовцем, стосовно якого проводився огляд.

Разом з тим, відповідно до абзацу шостого пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 у разі незгоди військовослужбовця пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, його незгоди з результатом такого огляду, а також за наявності підстав уважати, що військовослужбовець перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння, посадова особа не пізніше ніж протягом двох годин направляє його в супроводі двох представників Головного управління НГУ, військової частини для проведення медичного огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право проводити такий огляд.

Зі змісту пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння випливає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 726 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається за формою, наведеною в додатку 4 до Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння та долучається до матеріалів військового адміністративного правопорушення.

Надані суду докази на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, свідчать, що такий факт задокументований довідкою № 1948, а не висновком згідно з додатком 4 до Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що реченням першим частини першої статті 251 Кодексу про адміністративне правопорушення (далі - КпАП) визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання щодо прийнятності довідки № 1948 в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд вважає за доцільне зазначити, що приписи Інструкції № 726, на відміну від приписів частини п`ятої статті 266 КпАП, не містять застережень, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КпАП, вважається недійсним. Саме тому, на переконання суду, довідка № 1401 має бути оцінена судом в сукупності з іншими доказами, зібраними у справі, та їй має бути надана відповідна правова оцінка.

Отже, аналізуючи приписи наведених нормативно-правових актів, суд вважає, що наданими суду матеріалами підтверджений факт відмови ОСОБА_1 , у якого були виявлені клінічні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зазначити таке.

Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 «Про оборону» (далі - Закон № 1932-XII) встановлено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу (стаття 1 Закону № 3543-XII).

Верховний Суд (далі - ВС) у постанові від 22.04.2021 (справа № 264/6124/18) зазначив, що із системного аналізу зазначених норм вбачається, що поняття «особливий період» є значно ширшим, ніж поняття «період мобілізації людських ресурсів», а тому особливий період не закінчується у момент завершення мобілізації в Україні.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дія особливого періоду не припинена.

Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже сформулював у постановах від 11.04.2019 (провадження № 51-9182км18), від 14.02.2018 (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20.02.2018 (провадження № 61-4255св18), від 25.04.2018 (провадження № 61-1664св17), від 21.02.2019 (провадження № 51-7411км18).

Отже, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КпАП, за ознаками відмови військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення зазначеного діяння в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання щодо виду та міри стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 з метою попередження вчинення військових адміністративних правопорушень, суд вважає за доцільне зауважити таке. Надані суду матеріали справи не свідчить, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Разом з тим, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 в судове засідання суд позбавлений вирішити питання щодо наявності чи відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують його відповідальність. Тому, оцінюючи надані суду матеріали, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Суд дійшов до такого висновку, оскільки доказів, які б свідчили, що застосування такого виду адміністративного стягнення не здатне попередити вчинення військових адміністративних правопорушень, суду надані не були. Натомість частиною першою статті 32 КпАП визначено, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-20, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: