Березівський районний суд Одеської області
19.09.2022
Справа № 494/1141/22
Провадження № 3/494/667/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 №166819 про адміністративне правопорушення від 27.08.2022 року вбачається, що 27.08.2022 року о 19:21 годині а/д Р55 с. Чорноріка Березівського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ГАЗ -24 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер». Результат складає 2,34 проміле.

Згідно протоколу серії ДПР18 №170102 про адміністративне правопорушення від 27.08.2022 року вбачається, що 27.08.2022 року о 19:21 годині на а/д Р55 поворот до с. Чорноріка Березівського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ГАЗ -24 д/н НОМЕР_1 перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген д/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою суду від 05.09.2022 року вищевказані адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні 19.09.2022 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Сємак Т.В та Швець С.А заперечували проти притягнення до адміністративної відповідальності останнього та стверджував той факт, що він у вчиненні правопорушень за ст 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП не винен, що протоколи відносно нього складалися безпідставно. Зазначив, що він не курував транспортним засобом, а взяв лише на себе вину за сина, який є неповнолітнім, так як той керував вищевказаним автомобілем. Також зазначив, що саме в цей день він вживав алкогольні напої з друзями, тому посадив за кермо 16 річного сина, але злякався поліцейських і взяв провину на себе. На підставі цього, просили справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи ОСОБА_1 , його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне:

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і

неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протоколи серії ДПР18№166819 та серії ДПР18 №170102 від 27.08.2022 року за ст 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Фабулою ч.1 ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Фабулою ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката, та дослідивши докази наявні у матеріалах справи, - доходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами приладу «Драгер», при цьому скоїв ДТП.

Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ст. 124 ч.1 ст. 130 КУпАП судом - не встановлено

Водночас, суд враховує, що у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини по справі Яременка проти України (Заява № 32092/02) встановлено: «…Якість доказів також слід взяти до уваги, у тому числі, чи не викликають обставини, за яких вони були отримані, сумнівів щодо їх надійності та акуратності. Хоча проблеми із справедливістю не завжди виникають, якщо отримані докази не підтверджуються іншими матеріалами, слід відзначити, що якщо докази є дуже сильними і немає ризику їх ненадійності, необхідність у підтверджуючих доказах є, відповідно, меншою».

Суд вважає роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Хоча адвокат Сємак Т.В. та ОСОБА_2 стверджує про не винуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень за ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки за кермом перебував син, однак його вина повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №166819 та серії ДПР18 №170102 від 27.08.2022 року, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.08.2022 року, результатом проведення тесту за приладом «Драгер», відеозаписом, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , схемою ДТП, фотознімками.

Більш того, посилання ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом його сином, суд приймає як намагання останнього уникнути покарання, оскільки у протоколах про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях ОСОБА_6 зазначено про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та при цьому скоїв ДТП. У матеріалах справи та на відеозаписі відсутні будь-які посилання про те, що саме син керував автомобілем.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статей 34,35, 280 КУпАП обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст 124, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП ,з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 130 ч.1 КУпАП, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 321 КУпАП щодо обчислення строків позбавлення спеціального права, водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови. Якщо особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, посвідчення водія НОМЕР_3 у ОСОБА_1 - вилучено.

Згідно пункту 12 розділу XIІ наказу Міністерства внутрішніх справУкраїни від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено: у разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортними засобами, якщо посвідчення водія не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу патрульної поліції у триденний строк надсилає особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування за місцем її проживання (перебування), у якому зазначає реквізити винесеної судом постанови, положення статті 321 КУпАП, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу патрульної поліції у визначений строк для здачі посвідчення водія або тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, серія та номер посвідчення водія заносяться уповноваженою особою підрозділу патрульної поліції до автоматизованої бази даних про посвідчення, які підлягають вилученню.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний до лав Збройних Сил України та є військовослужбовцем.

Пунктом 12 частини першою статті 5 Закону України «Про судовий збір» впередбачено: «Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори….»

Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 283, 284, 294 КУпАП, законом України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 28.12.1998 року Березівським РВ УМВС України в Одеській області) визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі ч.1 п.12 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 22.09.2022 року

Суддя І.А. Римар