Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 761/14325/22
Номер провадження 33/824/2770/2022
суддя у суді першої інстанції Антонюк М.С.

07 жовтня 2022 року місто Київ

Номер справи 761/14325/22

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., за участю захисника Василенко Т.М., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, працюючого менеджером у ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

РНОКПП -в матеріалах справи відсутній,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з указаною постановою ОСОБА_1 23.04.2022 о 12 год. 20 хв. у м.Київ по вул.Щусєва, 32 керував автомобілем марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , під впливом наркотичних речовин. 23.04.2022 за згодою водія, останній на вимогу працівників поліції пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога у встановленому законом порядку. За наслідками такого огляду 01.05.2022 було складено висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських преператів, що знижують увагу та швидкість реакції №001584, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував під впливом наркотичної речовини - амфетаміну. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.9А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що суддя місцевого суду, незважаючи на закінчення визначених статтею 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, ухвалив судове рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наклав на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому, визнаючи його винним, суддя не надав належної правової оцінки тій обставини, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки банку для надання біологічних зразків йому надав лікар неопечатаною, а з результатами проведеного дослідження у встановленому порядку його ознайомлено загалом не було. Крім того, медичний огляд на стан сп`яніння у порушення вимог вищевказаної Інструкції проводився не у медичному закладі, який найближче був розташований до місця оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки і тим обставинам, що він при проведенні огляду на стан сп`яніння знаходився і знаходиться на інтенсивному лікуванні від хвороби, рухається на милицях і з грудня 2021 року систематично проходить медичні освідування, здає аналізи, оскільки лікарі шукають влучний момент для проведення хірургічної операції. Водночас, суд безпідставно критично віднісся до пояснень ОСОБА_1 щодо обставин складення працівниками поліції протоколу, а саме про те, що у місці його складення ОСОБА_1 взагалі пішки рухався у напрямку аптеки по вул.Щусєва, де його зупинили три працівники патрульної поліції зі зброєю і без патрульного автомобіля.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 послався на те, що копію оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року йому було надано відповідальним працівником суду лише 05.09.2022, у зв`язку із чим він не мав змоги своєчасно ознайомитися із мотивами суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та подати апеляційну скаргу. Крім того, місцевий суд із затримкою надав йому копію технічного запису судового процесу, який у даній справі він вважає суттєвим доказом прояву упередженості судді місцевого суду під час розгляду цієї справи.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Василенко Т.М. у апеляційному суді подану апеляційну скаргу підтримала, просила апеляційний суд скасувати вказану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, що викладені у апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини сьомої статті 294 КУпАП, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як установлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, розгляд справи в місцевому суді було проведено у присутності ОСОБА_1 та за результатами розгляду справи 29 серпня 2022 року суддею винесена постанова, яка наразі оскаржується.

Відповідно до вимог частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Убачається, що з урахуванням положень статті 294 КУпАП останнім днем подання апеляційної скарги у даній справі було 08 вересня 2022 року.

Як зазначив ОСОБА_1 у заявленому в апеляційній скарзі клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, копію оскаржуваної постанови у день її прийняття судом йому не вручалася, а була надана йому лише 05.09.2022, що підтверджується матеріалами справи. Не погодившись із мотивами указаної постанови він 06.09.2022 звернувся до суду із заявою про надання йому копії технічного запису судового засідання, отримання якого вважав необхідним задля пред`явлення в якості доказу до суду апеляційної інстанції.

Згідно відмітки, зробленої на поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі, остання була ним здана до поштового відділення 13.09.2022, тобто протягом десятиденного строку з моменту отримання копії оскаржуваної постанови.

Отже, враховуючи ту обставину, що останній був позбавлений можливості своєчасно протягом десятиденного строку з дня прийняття вказаної постанови ознайомитися із зробленими місцевим судом висновками та мотивами про притягнення його до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови було пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в статті 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування, в порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху, транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №068292, відповідно до якого ОСОБА_1 23.04.2022 близько 12 год. 20 хв. по вул.Щусєва, 32 у м.Києві керував транспортним засобом «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі «КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул.Петра Запорожця, 20, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР та за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення процедури його огляду у медичному закладі, а саме направлення на огляд до медичного закладу, що мав не найближче розташування до місця зупинки працівниками поліції, а також надання неопечатаного контейнеру для відібрання зразків, то апеляційний суд зауважує на наступному.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу III Інструкції, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 7 розділу III Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до пункту 15 розділу III Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до пункту 16 розділу III Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Як випливає з акту медичного огляду ОСОБА_1 , лікар 23.04.2022 встановив зовнішній вигляд водія, поведінку обстежуваної особи, стан його свідомості, мовну здатність та вегетативно-судинні реакції (дихання, пульс, артеріальний тиск, стан зіниць), визначив стан рухової сфери (міміку, ходу, точні рухи), визначив чи є ознаки нервово-психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження, перенесені травми, визначив відомості щодо останнього вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З метою уточнення наявних речовин впливу, було досліджено біологічне середовище (сечу) водія ОСОБА_1 за методом лабараторного тестування ІХА, тому відсутні підстави вважати недостатніми результати лабораторного дослідження біологічного середовища, які проведені в межах комплексного медичного огляду, проведеного лікарем, відповідно до вимог Інструкції.

Відповідно до наданого на запит місцевого суду копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001584, а також результатів лабараторного дослідження №782 в сечі ОСОБА_1 було виявлено наркотичну речовину - амфетамін (фенілалкіламіни).

На підставі вищевказаних акту та результатів лабараторного дослідження КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» був складений висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що заключний висновок та діагноз за результатами огляду про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння є безпідставними.

Отже, в даному випадку лікарем встановлено ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , що зафіксовано у акті, який доповнено лабораторними дослідженнями, які є в даному випадку обов`язковими, результати яких були отримані пізніше, що спростовує доводи апелянта щодо невинуватості.

Згідно з пунктами 10, 11 Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Щодо відбору зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження у дві ємності, можливої неналежності апелянту результатів дослідження, апеляційний суд вказує на недоведеність апелянтом вказаних обставин, відсутність скарг на дії лікаря, який проводив обстеження та недоведеність такого апеляційного обґрунтування. Крім того, строк зберігання таких зразків сплинув, а тому вказаний довід апеляційної скарги неможливо перевірити. При цьому, вищенаведені положення Інструкції не передбачають опломбування ємностей до відібрання у них зразків біологічного середовища, що передається для дослідження, а згідно наданих ОСОБА_1 пояснень у місцевому суді ємності для відібрання біологічного матеріалу були надані йому лікарем у цілісному та чистому вигляді.

Також, жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення, не впливають на кваліфікацію дій та не звільняють ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності його посилання на порушення порядку проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, який було проведено в КНП «КНМКЛ «Соціотерапія», розташованої по вул.Петра Запорожця, 20 у м.Києві, та яка не є найближчим закладом охорони здоров`я, оскільки даний медичний заклад входить до переліку закладів охорони здоров`я міста Києва, яким надано право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, до вказаного відділення ОСОБА_1 був доставлений в межах 2 годин, як це передбачено вимогами Інструкції.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту вказаного протоколу вбачається, що він містить дані, передбачені вказаною нормою Закону, а саме, дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його склала, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце та час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Посилання ОСОБА_1 про те, що поліцейським в порушення вимог закону при складенні протоколу були проставлені галочки, де останній повинен був поставити свій підпис жодним чином не свідчать про порушення працівниками поліції вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни від 06.11.2015 за №1376. Підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №068292 проставлений у відповідних графах, які згідно бланку цього протоколу містять своє найменування та відповідно останній повинен був бачити та розуміти за що конкретно він ставить свій підпис, а у разі незгоди із викладеними у ньому обставинами написати свої заперечення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місцевим судом не було надано належної правової оцінки обставинам перебування ОСОБА_1 на інтенсивному лікуванні від хвороби, систематичного проходження ним медичного освідування та здачі аналізів, а також тих доводів, що суддя місцевого суду проігнорувала запропоновані ОСОБА_1 медичні документи, що підтверджує його діагноз, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно із наявного в матеріалах справи звукозапису слухання цієї справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 до суду із будь-якими клопотаннями щодо долучення до справи медичної документації не звертався, а лише стверджував про наявність у нього конкретного діагнозу, перебування на постійному лікуванні та огляді у лікарів. При цьому, на запитання суду, чи приймав той будь-які ліки, які б могли вплинути на результат лабараторного дослідження відповів, що ні.

В процесі апеляційного розгляду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було повністю забезпечено реалізацію нею прав, передбачених статтею 268 КУпАП, в тому числі право користуватися допомогою захисника, подавати докази, тощо.

Проте, під час перегляду цієї справи у апеляційному суді ОСОБА_1 , а також його захисником - Василенком Т.М. будь-які клопотання про долучення до матеріалів справи такої документації не заявлялись.

Крім того, переглядаючи справу, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, та був зупинений працівниками поліції коли йшов до аптеки, спростовуються дослідженими матеріалами справи, а також наданими ним поясненнями у місцевому суді 08.08.2022. А саме, підписуючи складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у графі для надання пояснень жодним чином не зазначив про наявність у нього будь-яких заперечень з приводу викладеної у фабулі протоколу про суть інкримінованого йому правопорушення - керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а також під час надання місцевому суду пояснень 08.08.2022 не заперечував про факт керування транспортним засобом, та більше повідомив суду про інше, дещо пізніше його зупинення на автомобілі працівниками поліції та проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому апеляційним судом розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 А ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При перегляді справи апеляційним судом було з`ясовано, що ОСОБА_1 після вказаних подій у самостійному порядку до лікаря-нарколога не звертався. Дії працівників поліції не оскаржував.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.

Крім того, апеляційним судом відхиляються доводи ОСОБА_1 щодо накладення на нього адміністративного стягнення поза встановленими статтею 38 КУпАП строками, оскільки у відповідності до частини шостої вказаної норми установлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень статті 33 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року у справі про вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: