Справа №443/280/22
Провадження №3/443/209/22
ПОСТАНОВА

іменем України

11 травня 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасового непрацюючого

за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2022 в період часу з 12:10 год. до 12:20 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у залі судового засідання №1 Жидачівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Я. Мудрого, 20, м. Жидачів Львівської області, під час розгляду адміністративної справи про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст . 185 КУпАП, здійснив прояв неповаги до суду, оскільки вчиняв дії, які свідчать про явну зневагу до суду та встановлених у суді правил, що виразилось у непідкоренні розпорядженням судді, відсутності реакції на зауваження судді, а саме: розмовляв без дозволу судді, перешкоджав судді вести судове засідання, вимагав посвідчення судді, висловлювався щодо відсутності у судді повноважень на здійснення судочинства, після зауваження судді та попередження про відповідальність за неповагу до суду, продовжив порушувати порядок у залі судового засідання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.185-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився, вказавши, що на його думку діяльність суддів Жидачівського районного суду Львівської області є незаконною, оскільки судді повинні призначатись на посаду у відповідності до ст. 71 Конституції України, а судді Жидачівського районного суду Львівської області, включаючи і суддю Равлінка Р.Г., призначені на посаду Указом Президента, окрім того заявляв, що Жидачівському районному суду Львівської області присвоєно код ЄДРПОУ, а згідно ст. 8 ГК України код ЄДРПОУ присвоюється приватним підприємства, а органи державної влади не мають права займатися господарюванням та не є суб`єктами господарювання. Також, вказав, що будь-яких договорів з Жидачівським районним судом Львівської області щодо надання йому послуг він не укладав.

Згідно ч.6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У частині другій статті 16 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначено, що суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком.

Частиною першою статті 51 цього Закону передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України.

Таким чином відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці та присяжних, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 23 (з наступними змінами), посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, посвідченням судді за необхідності підтверджуються повноваження його власника в ситуаціях, не пов`язаних зі здійсненням правосуддя, коли суддя не перебуває в мантії та з нагрудним знаком.

Повноваження судді в судовому засіданні з розгляду справи підтверджуються мантією та нагрудним знаком. При цьому наявність або відсутність у судді посвідчення під час розгляду судової справи жодним чином не впливає на обсяг його повноважень щодо здійснення правосуддя у певному суді, що надані у порядку, встановленому законом.

Таких висновків дійшла Вища рада правосуддя у своїй щорічній доповіді за 2019 рік, затвердженій рішенням ВРП від 9.04.2020 року №933/0/15-20, де відзначила, що процесуальне законодавство не передбачає можливості заявлення учасниками справи вимог щодо перевірки посвідчення головуючого в судовому засіданні. Зазначені дії можуть мати ознаки зловживання процесуальними правами, порушення порядку в судовому засіданні та неповаги до суду.

Згідно п.6 ч.3 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується відповідальністю за неповагу до суду чи судді.

Відповідно ст.129 Конституції України, за неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Згідно ст.50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.

Як зазначено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади», у кожному випадку, коли буде встановлено, що особа вчинила умисні дії, які свідчать про неповагу до суду, необхідно вирішувати питання про притягнення винних до відповідальності за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 та 5 статті 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.ст. 221, 221-1 КУпАП дані справи розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, місцевими господарськими та адміністративними судами, апеляційними судами та Верховним Судом. Така справа розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбаченест.185-3 КУпАП.

Таким чином, з моменту оголошення перерви у судовому розгляді справи або одразу після закінчення судового засідання суд фактично констатує вчинення особою дій, ознаки яких підпадають під дію статті 185-3 КУпАП, завершує стадію порушення справи про адміністративне правопорушення і переходить до наступної стадії, якою є розгляд справи про адміністративне правопорушення. Зважаючи на це, інші підготовчі дії до розгляду справи про адміністративне правопорушення, які передбачені статтею 278 КУпАП, судом (суддею) не проводяться.

Зазначені висновки повністю узгоджуються Рекомендаціями щодо притягнення до відповідальності за неповагу до суду, надані Радою суддів України у рішенні від 26.10.2018 №62.

Відповідно до ч.1 ст.185-3 КУпАП неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері судоустрою. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає вчиненні таких дій: у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. Правопорушення передбачене даною статтею може вчинюватися шляхом різноманітних дій: у вербальній формі, шляхом жестикуляції, шляхом бездіяльності під час непідкорення вимогам головуючого у судовому засіданні, неявки до суду осіб, які визнані у встановленому законодавством порядку свідками, потерпілими, позивачами або відповідачами, експертами, перекладачами тощо. Суб`єкт адміністративного проступку - особи, що є учасниками судового процесу. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищенаведене, поведінку ОСОБА_1 в судовому засіданні, який розмовляв без дозволу судді, перешкоджав судді вести судове засідання, вимагав посвідчення судді, висловлювався щодо відсутності у судді повноважень на здійснення судочинства, після зауваження судді та попередження про відповідальність за неповагу до суду, продовжив порушувати порядок у залі судового засідання, суддя розцінює як явну зневагу до суду і встановлених у суді правил.

Суддя, дослідивши обставини справи в їх сукупності, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого та наслідки правопорушення, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП, тобто, неповага до суду, що виразилися у порушенні порядку під час судового засідання та висловів щодо відсутності у судді повноважень на здійснення судочинства, що свідчить про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. При вирішенні питання про призначення покарання, до уваги беруться характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа правопорушника, ступень вини ОСОБА_1 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, у зв`язку з чим вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 185-3 КУпАП, а також стягнути з нього судовий збір, відповідно до ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 185-3 КУпАП та ст.ст.40-1,283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко