Справа № 567/67/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., при секретарі Максимчуку Є.В., за участю захисника Бойка В.Ф., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ "Лебідь Агро", посвідчення водія НОМЕР_1 видане 12.07.2012,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила:

03.01.2022 близько 00:23 год. в с. Бадівка на а/д Рівне-Тучин-Гоща Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем "Ford Escort", реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотесту DRAGER 6810, що підтверджується тестом №2871 від 03.01.2022.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчинення вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 02.01.2022 ввечері він вживав алкогольні напої та близько 00:23 год. його розбудила дружина і повідомила про погіршення стану здоров`я її бабусі ОСОБА_2 та попросила негайно привезти фельдшера до будинку ОСОБА_2 . По дорозі до фельдшера, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які висловили припущення про його перебування в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що він погодився. Вказав, що він дійсно пройшов огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора, який показав позитивний результат. В подальшому, він разом з працівниками поліції поїхав до фельдшера та вони відвезли її до будинку ОСОБА_2 , якій була надана необхідна медична допомога.

Заперечуючи свою вину, ОСОБА_1 покликається на те, що дійсно 02.01.2022 ввечері вдома вжив незначну кількість алкоголю. Вночі 03.01.2022 на прохання дружини, знаючи хворобу ОСОБА_2 , він сів за кермо автомобіля та був зупинений працівниками поліції. Вказує, що швидка допомога в с.Бадівка не приїжджає, а необхідну медичну допомогу надає фельдшер ФАП. Вважає, що діяв в умовах крайньої необхідності, з метою попередження заподіяння істотної шкоди здоров`ю та збереження життя ОСОБА_2 .

Захисник Бойко В.Ф. в судовому засіданні вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 діяв з метою збереження життя та здоров`я ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є фельдшером ФАП с.Бадівка. Вночі 03.01.2022 до неї приїхав ОСОБА_1 з працівниками поліції та відвіз її до будинку хворої ОСОБА_4 , де ОСОБА_2 було надано медичну допомогу, у якої був високий тиск та вона потребувала негайної медичної допомоги. Якби для ОСОБА_2 не було надано вчасно медичної допомоги то її стан міг стати критичним.

Приймаючи рішення у справі, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю бабусі його дружини ОСОБА_2 і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо, а саме: показаннями ОСОБА_1 даними при розгляді справи; показаннями свідка ОСОБА_3 , за змістом яких у ОСОБА_2 наявна гіпертонічна хвороба, вночі 03.01.2022 хворобою був спровокований приступ і вона потребувала невідкладної медичної допомоги. Пояснення ОСОБА_1 та свідка є уніфікованими та не є взаємно суперечливими.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я ОСОБА_2 , не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена.

Також варто зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до результатів тестування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою алкотесту DRAGER від 03.01.2022 вбачається, що результат тесту складає 0,52‰.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та свідка, відсутність доказів, які б спростовували позицію останнього, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Згідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з приписами ч. 1 п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.8, 24, 221, 276, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.