ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 326/1957/21
Провадження № 33/807/96//22 Головуючий в 1-й інстанції Каряка Д.О.
Категорія - ст.124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі захисника адвоката Рощина В.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рощина В.С. на постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 9 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 36, ст. 122-4 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 гривень, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 1 жовтня 2021 року о 2 годині 10 хвилин по вул. Річній в м. Приморськ Запорізької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н. НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки ВАЗ «2106» д.н. НОМЕР_2 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Крім того, 1 жовтня 2021 року о 2 годині 10 хвилин по вул. Річній в м. Приморськ Запорізької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н. НОМЕР_1 , скоївши ДТП, залишив місце пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Рощин В.С. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів вказує, що суд першої інстанції допустив неповноту і однобічність судового розгляду, оскільки обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, невірно оцінив докази у справі, не вирішив клопотання захисника, а сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачив не на його користь, а проти нього.

Зазначає, що працівники поліції не бажали встановлювати усі обставини справи, а тому склали адміністративні матеріали за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП відносно як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 .

Під час розгляду адміністративних матеріалів, ОСОБА_2 свою вину визнав, обставини, наведені у протоколах, складених відносно нього, не заперечував та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою районного суду від 19 листопада 2021 року.

В свою чергу ОСОБА_1 вину не визнав, дав пояснення суду, надав докази своєї невинуватості.

Захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 рухався прямолінійно, напрямок руху не змінював. Обгін, випередження, об`їзд не робив, тому не мав обов`язку відповідно до ПДР України, дотримуватися безпечного інтервалу, та не міг цього зробити.

ПДР України встановлено, що відповідальність за недотримання безпечного інтервалу покладена на особу, яка виконує маневри. Як відомо з матеріалів провадження, саме ОСОБА_2 намагався виконати випередження (обгін) автомобіля ОСОБА_1 .

Крім того, оцінюючи дії водіїв у викладеній ситуації, при попутному русі двох автомобілів по ґрунтовій дорозі, ширина якої не дозволяла виконувати обгін, водій ОСОБА_2 не мав права розпочинати випередження (обгін), а якщо він розпочав цей небезпечний маневр всупереч ПДР України, то він повинен нести відповідальність за його безпеку.

Вказує, що версія ОСОБА_2 про механізм ДТП є неправдивою, оскільки послідовна кількість зіткнень свідчить про навмисні дії ОСОБА_2 , спрямовані на заподіяння пошкоджень автомобілю ОСОБА_1 .

В діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки його дії були спровоковані протиправною поведінкою ОСОБА_2 , а сам він потребував медичної допомоги.

ОСОБА_1 після того, як йому вдалося втекти від ОСОБА_2 , не вчиняв жодних дій для приховування обставин події, а одразу ж поїхав до Приморської ЦРЛ, де йому була надана медична допомога.

Через деякий час ОСОБА_1 подав заяву працівникам поліції про вчинення злочину, та дав детальні пояснення.

Захисник вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, спрямованих на приховання факту пригоди або обставин її скоєння, а навпаки, повідомив поліції за першої нагоди.

Дії ОСОБА_1 не спричинили необхідності проведення поліцейських заходів щодо встановлення його місцезнаходження або розшуку. Ця обставина свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутня схема місця ДТП, що робить протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказам.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника адвоката Рощина В.С., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у її вчиненні, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки.

Суд першої інстанції лише формально перелічив матеріали справи, поклавши їх у винуватість ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції при перегляді постанови суду першої інстанції вважає за необхідне дослідити докази, які були покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4, ст. 124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №250850 (а.с.1) ОСОБА_1 інкриміновано, що він керуючи транспортним засобом д.н. НОМЕР_1 порушив вимоги п. 13.3 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом ВАЗ «2106» д.н. НОМЕР_2 .

З витягу з ЄРДР (а.с.3) від 01.10.2021 року, вбачається що органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України з приводу того, що невідомі особи спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

Протоколом огляду місця події від 01.10.2021 року (а.с.6-7), зафіксовано, що працівники поліції оглянули місце пригоди. Встановили, що дорога, на якій сталася події є ґрунтовою, не містить будь-яких дорожніх знаків.

В ході огляду транспортного засобу встановлено, що автомобіль має явні ознаки аварійного пошкодження (зіткнення), а саме крило має дефекти та зідрана фарба. Вздовж автомобіля маються подряпини, маються виражені помаранчево-жовті сліди.

Фототаблицею до протоколу огляду місця події від 01.10.2021 року (а.с.8-9) зафіксовано, що дорога є ґрунтовою. Автомобіль ОСОБА_1 має пошкодження із правої сторони транспортного засобу.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.10) ОСОБА_1 пояснив, що невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження та пошкодили транспортний засіб.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.11) пояснив, що під час події водій транспортного засобу марки ВАЗ здійснив зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 в письмових поясненнях (а.с.12) вказала, що їх під час події наслідував автомобіль, на якому знаходились невідомі чоловіки та почали таранити.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 (а.с.13) свідок вказав, що невідомі чоловіки з транспортного засобу ВАЗ почали бити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після чого останні поїхали в сторону м. Приморськ. В цей час, невідомі чоловіки поїхали за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 (а.с.14) вона вказала, що бачила, як невідомі чоловіки поїхали вслід за транспортним засобом Нарейка.

ОСОБА_8 (а.с.15) пояснив, що вони 30.09.2021 року з 20:00 години до 23:00 години знаходилась біля магазину «Луч». Через деякий час він приєднався до компанії, де розпивали алкоголь. В цей момент в будинку знаходився ОСОБА_9 та невідома жінка. До нього під`їхав ОСОБА_10 , який запропонував ОСОБА_11 сісти за кермо транспортного засобу ВАЗ. В цей час, із сторони с. Бановка, під`їхав автомобіль ВАЗ 2109, з автомобіля вийшов ОСОБА_12 салоні автомобіля була невідома жінка, яка почала наносити ОСОБА_13 тілесні ушкодження. Після конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли за кермо своїх автомобілів. Підчас руху автомобілів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 передні частини автомобілів здійснили зіткнення.

Протоколом огляду від 02.10.2021 року (а.с.18-20) зафіксовано, що автомобіль ВАЗ 2109, 1995 року випуску, д.н. НОМЕР_1 має механічні ушкодження правої частини кузова.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с.25) вказав, що під час події він їхав за ОСОБА_1 та почав здійснювати обгін автомобіля ВАЗ 2109. Під час вказано, автомобіль ОСОБА_1 підрізав його та він передньою частиною правового крила стукнув автомобіль ОСОБА_1 . ОСОБА_2 продовжував рух за автомобілем ВАЗ 2109, знаходячись неподалік річки автомобіль ОСОБА_1 розвернуло, і в цей час ОСОБА_2 здійснив зіткнення з автомобілем передньою частиною, а сам лівим крилом.

Протоколом огляду від 01.10.2021 року (а.с.27-29) зафіксовано, що автомобіль марки ВАЗ 2106 має механічні пошкодження. Вказані пошкодження мають характерні пошкодження передньої частини, лівого крила транспортного засобу.

Постановою Приморського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2021 року (а.с.60) визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Під час судового засідання ОСОБА_2 свою вину визнав повністю. Вказав, що під час події здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 .

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП.

Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено за порушення ним вимог п.13.3 ПДР України

Згідно п.13.3 ПДР України встановлено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створити небезпеки для дорожнього руху.

Так, із переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду матеріалів провадження вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вказаних вимог п.13.3 ПДР України, а тому відсутня об`єктивна сторона інкримінованих адміністративних правопорушень.

Вказане обґрунтовується тим, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 рухався прямолінійно, траєкторію руху не змінював. Обгін, випередження, об`їзд перешкоди не робив, тому не мав обов`язку відповідно до ПДР України, дотримуватися безпечного інтервалу, та не міг цього зробити.

Оцінюючи обставини справи, суд встановив, що при попутному русі двох транспортних засобів по ґрунтовій дорозі, ширина якої не дозволяє виконувати обгін, саме водій ОСОБА_2 не мав права розпочинати випередження (обгін).

Суд вказує, що механічні пошкодження автомобілів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що саме ОСОБА_2 під час події здійснив зіткнення, оскільки пошкодження автомобіля ВАЗ 2109 мають пошкодження по кузову автомобіля з права у вигляді прямолінійних ліній, а автомобіль ВАЗ 2106 мають точкові та центрові пошкодження на передній частині автомобіля та лівої частини кузова.

Версія водія ОСОБА_2 про те, що автомобіль ОСОБА_1 під час події розвернуло, коли він почав маневр випередження (обгін), внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, спростовується, оскільки водій ОСОБА_2 під час розгляду справи не надав докази того, що чому він продовжував рух за транспортним засобом ОСОБА_1 після зіткнення та чому не залишився на місці пригоди.

Крім того, версія ОСОБА_2 спростовується також постановою Приморського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2021 року, якою саме він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4, ст.124 КУпАП. ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав повністю та не заперечував щодо висунутого обвинувачення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а відповідно в його діях відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, вказує лише складені протоколи про адміністративні правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ст.122-4, ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи об`єктивної сторони інкримінованих адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рощина В.С., задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 9 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 326/1957/21