Провадження № 3/127/6144/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 біля 18.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 висловлювався брутальною лайкою до ОСОБА_2 , погрожував останньому.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що ОСОБА_3 двоюрідний брат його дружини. Колишня дружина ОСОБА_4 виїхала за кордон і попросила, щоб той наглядав за житлом. Зі слів ОСОБА_4 йому відомо, що ОСОБА_5 відключив від належної колишній дружині ОСОБА_4 квартири комунікації, пояснюючи це наявністю заборгованості. ОСОБА_3 попросив допомогти йому і він вирішив поїхати з ОСОБА_6 та з`ясувати, чому ОСОБА_5 перекрив воду.

ОСОБА_3 пустив його на територію домоволодіння, де ОСОБА_5 сказав, що не допустить електриків. Після цього ОСОБА_5 вискочив до них з битою та почав їм погрожувати, викликав до них поліцію. Керівник квартального комітету попросила, щоб вони залишили територію домоволодіння, тому вони вийшли на вулицю.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 на його прохання пішов до помешкання його колишньої дружини, а ОСОБА_5 перешкоджав їм у потраплянні до квартири, намагаючись напасти на них, тому вони викликали поліцію.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 незаконно проживав у квартирі по сусідству й у нього виникла заборгованість за комунальні послуги. Він попередив, що за борги будуть відключені комунікації, однак той не реагував на його слова. В подальшому комунальні служби відключили помешкання, де проживав ОСОБА_3 , від комунікацій (водопостачання і електропостачання), відбулось аварійне відключення від електропостачання. В подальшому ОСОБА_3 почав вимагати, щоб він дозволив підключитись до його мережі, однак він таку згоду не надав, оскільки проводка розрахована на певне навантаження.

ОСОБА_3 з ОСОБА_8 увірвався на подвір`я, однак він попросив їх вийти, інакше викличе поліцію. Вони зі сваркою та лайкою залишити територію домоволодіння й приблизно два тижні не з`являлись. У подальшому 04.08.2022 ОСОБА_3 з ОСОБА_8 та двома чоловіками увірвались на територію домоволодіння, здійняли галас, вчинили з ним бійку. Йому стало погано і керівник квартального комітету вигнала їх за територію домоволодіння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту статті 173 КпАП випливає, що дрібне хуліганство полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, в образливому чіплянні до громадян та в інших подібних діях, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про особливості забезпечення громадського порядку та громадської безпеки у зв`язку з підготовкою та проведенням футбольних матчів» громадський порядок сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій під час підготовки та проведення футбольних матчів шляхом встановлення, дотримання і реалізації правових та етичних норм.

Інше визначення громадського порядку було надано в пункті 1.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 11.11.2010 за № 550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2010 за № 1219/18514. Зокрема, відповідно до визначення, наданого у зазначеному документі, громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі. Слід зауважити, що зазначене Положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 за № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за № 1041/30909. Однак, незважаючи на те, що зазначений документ оперує поняттям громадського порядку, його нормативне визначення надано не було. Будь-якого іншого нормативного закріплення (визначення) поняття громадського порядку, ніж наведено вище, чинне законодавство України не містить.

Слід зауважити, що поняття громадського місця розкрите (дано його визначення) у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», з якого слідує, що громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к) ВС зазначив, що об`єктом злочину, передбаченого статтею 296 КК, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у забезпеченні громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 19.04.2018 р. (справа № 209/1242/13-к).

Хоча зазначені правові висновки стосуються і кримінальних проваджень, але суд вважає, що останні прийнятні при наданні правової оцінки правовідносин, що є предметом судового розгляду з огляду на таке.

Згідно з висновком Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що хуліганські дії ОСОБА_1 полягали у лайці до ОСОБА_2 . Слід зауважити, що ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначені обставини заперечував і посилався на те, що саме ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_4 у зв`язку з чим вони здійснили виклик поліції. Разом з тим, суд враховує, що згідно з наданими суду матеріалами виклик поліції здійснив саме ОСОБА_2 і саме ОСОБА_2 звернувся до поліції про вжиття заходів до ОСОБА_4 та іншого незнайомого йому чоловіка. Суд вважає за доцільне зауважити, що питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 , складу правопорушення в межах зазначеного провадження не вирішує, натомість має вирішити питання наявності чи відсутності ознак правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Суд вже вище зазначив, що ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував наявність у його діях складу правопорушення, посилаючись на те, що саме ОСОБА_2 вчинив протиправні дії. Також суд зауважив, що відповідні докази протиправності поведінки ОСОБА_2 суду не надані, натомість ОСОБА_2 в судовому засіданні надав відомості про стан його здоров`я.

Посилання ОСОБА_1 на вчинення ОСОБА_2 самоправства як підставу, що виключає його ( ОСОБА_1 ) відповідальність, суд до уваги не приймає. Зокрема, ОСОБА_2 в судовому засіданні зауважив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до нього лаялись. Хоча ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував факт лайки до ОСОБА_2 , він не заперечував факту наявності такої сварки.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП, за ознаками дрібного хуліганства.

Вирішуючи питання щодо адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 з метою попередження вчинення нею нових правопорушень у майбутньому, суд враховує таке. З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, однак відомості про наявність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлені. Також в судовому засіданні не були встановлені відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 засудив свою поведінку та висловив щирий жаль щодо вчиненого. Тому з метою попередження вчинення нею нових правопорушень суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 173, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: