Номер провадження: 33/813/881/22
Номер справи місцевого суду: 511/775/22
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Українине працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року, постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання, призначене на 04.10.2022 року з`явився апелянт ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку та доводи своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності, а даних про направлення судом копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 - матеріали справи не містять. Натомість як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 отримав лише 18.07.2022 року (а.с. 19).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №170808 від 02.05.2022 року, відповідно до якого 01.05.2022 року о 23год00хв., в селі Кошари по автодорозі 0161930 кут вул. Б.Хмельницького водій ОСОБА_1 керував ТЗ MERCEDES-BENZ E 300 д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився у присутності двох свідків, із застосуванням приладу «Драгер» «ALKOTEST №6820», під відеозапис, результат огляду становить 0,69 проміле.Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 3);

- роздрукованим чеком «Drager», Alcotest 6810,відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 0.65 % проміле (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.05.2022 року (а.с. 6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 7,8);

- відеозаписом події, що мала місце 02.05.2022 року (а.с. 9).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.06.2022 рокута порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що працівники поліції його не зупиняли, на момент їх приїзду він автомобілем не керував, а свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх поясненнях лише підтвердили факт продуття ним спецприладу щодо вживання алкоголю, однак жодним чином не зазначили, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що біля 21.30 год. 01.05.2022 року він їхав додому по селу Кошари Роздільнянського району Одеської області і в нього заглох двигун, у зв`язку із чим він зупинився і зіштовхнув автомобіль на узбіччя і сидів в ньому. Після проведення деяких ремонтних робіт він зрозумів, що відремонтувати двигун він не в змозі, зі знайомих йому ніхто допомогти не міг, тому до ранку він вирішив залишити автомобіль на місті. В автомобілі в нього було пиво та перед тим як піти додому, він вирішив його випити. Коли він сидів в автомобілі до нього під`їхали представники ЗСУ і повідомили, що вже 22 год.10 хв. і вже 10 хвилин як діє комендантська година і що він порушує встановлений порядок. Однак ОСОБА_1 їм повідомив, що в нього вийшов з ладу двигун і тому він залишився у зазначений час на дорозі. Проте в ході спілкування між ними виник конфлікт, після чого представники ЗСУ викликали працівників поліції, які приїхали біля 00:00 год. 02.05.2022 року, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 зазначає, виходячи з матеріалів справи, жодний зі свідків та працівників поліції не бачили, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, такі доводи апелянта ОСОБА_1 , апеляційний суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , останній у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», зазначив, що випив 2 бокала пива алкоголю після чого керував автомобілем. Будь-яких пояснень, зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі не навів, натомість підписав вказаний протокол, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Крім того в матеріалах справи також наявні письмові пояснення представника ЗСУ Меліхова А.О., які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких в його присутності ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZпісля чого був зупинений та проходив огляд на стан сп`яніння (а.с. 8).

Більш того, з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу вбачається, що на ньому об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Зокрема з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, без будь яких заперечень, тобто зазначений відеозапис чітко і однозначно підтверджує те, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про те, що у адміністративному протоколі відсутні відомості щодо роз`яснення йому прав, в тому числі ст. 59 Конституції України.

Так, відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №170808 від 02.05.2022 року підписано ОСОБА_1 в усіх відповідних графах, у тому числі, і щодо роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та жодних заперечень щодо дій або бездіяльності працівників поліції вказаний протокол не містить.

Інші твердження апелянта, зокрема про те, що йому не було вручено другий примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та те, що направлення на огляд при ньому не складалось, висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Таким чином, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів будь-яких обґрунтованих доводів на спростування висновків місцевого суду та щодо порушення конкретних норм діючого законодавства судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра