ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9700/21 Номер провадження 33/814/52/22Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродської В.О., адвоката Близнюка Ігора Володимировича, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Близнюка Ігора Володимировича на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою суддіАвтозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 07.10.2021 року о 21:10 год. у м. Кременчуці по вул. В. Інтернаціоналістів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою спеціального приладу Alcotest 6820, чим порушив п.2.9а, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 - адвокат Близнюк І.В., в якій просить скасувати постанову суддіАвтозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді вказаної справи необґрунтовано відхилив їх доводи щодо суттєвих порушень процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також неправильно оцінив докази щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Зокрема вказує, що поліцейським не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», тому покази приладу не можуть братися судом до уваги. Також вважає, що відеозаписи надані поліцейськими не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки про них не згадано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що поліцейськими не надано належних та допустимих доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а відеозапис не є безперервним. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення поліцейських на проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я. Також зазначив, що матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 07.10.2021 року серії ААБ №013971; тестуванням на алкоголь, яке проведено за допомогою приладу «Драгер»; актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора встановленого на службовому автомобілі; та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився з дотриманням вимог закону на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу Alcotest 6820 Drager, прилад №ARHJ 0302 кількісний результат якого показав 2,84 проміле, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського.

З відеозапису вбачається, що після того, як ОСОБА_1 повідомили результат проведеного огляду на місці останній не висловлював незгоду з його результатами. Не зазначив про це ні в акті огляду, ні в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, підстав направляти водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у працівників поліції не було.

Доводи апелянта про те, що поліцейським не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», а тому покази приладу не можуть братися судом до уваги є необгрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Разом з тим, такої вимоги ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп?яніння, не висловлював, у зв?язку з чим вказаний довід є безпідставним.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, оскільки згідно відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції жодного разу не вказував на те, що за кермом перебув не він, а жінка яка увесь час перебувала разом із ним у машині. Крім того, сукупність інших видимих ознак зафіксованих на боді-камеру повністю спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що під час зупинки автомобіля за кермом перебувала інша особа, а він уже потім пересів на місце водія, щоб передати документи працівникам поліції та поспілкуватись із ними.

Твердження апелянта про те, що запис з відео реєстратора не є безперервним є також безпідставним, оскільки вони спростовуються змістом відеозапису, який в свою чергу узгоджується з іншими доказами по справі.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильними і такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки він порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, які забороняють водієві керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 - адвоката Близнюка Ігора Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин