Справа 274/1831/22
Провадження 3/0274/936/22
ПОСТАНОВА
Іменем України
27.10.2022 м.Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хоцька Л.М., за участю захисника Паламарчука С.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину з інвалідністю, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності,
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №199256 від 25.04.2022, ОСОБА_1 25.04.2022 о 16 год. 39 хв. в м. Бердичеві по вул. Василя Стуса, 84, керувала транспортним засобом Volswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, зі згоди водія проводився з застосуванням приладу «Драгер» під відеозапис.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП
Враховуючи те, що ОСОБА_1 про час і місце слухання справи повідомлено своєчасно та належним чином, проте на виклик суду вона не з`явилася, вважаю за можливе розглянути справу у її відсутність, як це передбачено ст. 268 ч.1 КУпАП, крім цього в судовому засіданні присутній її адвокат Паламарчук С.В.
Адвокат ОСОБА_1 Паламарчук С.В., в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та його кваліфікації були допущені грубі порушення.
Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Незважаючи на невизнання викладених в протоколі обставин ОСОБА_1 , її вина в порушенні вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №199256 від 25.04.2022, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП;
- роздруківкою Alkotest-6810 від 25.04.2022 з результатом 2,08% (проміле), який засвідчений підписом ОСОБА_2 без будь-яких зауважень та/або застережень;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- довідкою Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, в якій зазначено, що під час перевірки ОСОБА_1 за наявними обліками данних «Інформаційного порталу Національної поліції України» встановлено, що відносно останньої складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, однак на момент складання протоколу не можливо перевірити результат розгляду у зв`язку з тим, що портал Судова влада України належним чином не працювали, тому було прийнято рішення про складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. Але під час направлення справи до суду було встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 13.04.2022, а тому зазанчили, що при розгляді данної справи вважати вірним ч.2, а не ч.1;
- долученим до протоколу відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування, однак на пропозицію поліцейського пред`явити посвідчення водія, ОСОБА_1 повідомила, що вона не водій, а водій вийшла з автомобіля і побігла в невідомому напрямку, але в подальшому вона зізналась, що керувала транспортним засобом, що вживала спиртні напої та пройшла огляд на місці зупинки з результатом 2.08% (проміле) без будь-яких зауважень.
Згідно довідки Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_1 , отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 17.03.2016. Протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушила пункт 2.9(а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд критично ставиться до доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП , оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами.Суд розцінює позицію захисника Паламарчука С.В., як спосіб захисту, обраний з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.
За змістом ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер скоєного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке являється грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, оскільки становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, а також дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, дані її особу, ступінь вини, а також доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення в межах санкції інкримінованої статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу. Для застосування іншого виду адміністративного стягнення, яке є більш суворим, достатніх підстав не убачається.
Таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Від судового збору ОСОБА_1 звільнена на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.130, ст.ст. 33, 23, 24, 40-1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-
п о с т а н о в и в:
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.М. Хоцька