Єдиний унікальний № 501/2138/22
Провадження № 3/501/1297/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Особа, стосовно якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець Хмельницької області Краснославського району с.Чижівка, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Обставини, установлені під час розгляду справи:

07.08.2022 р. о 10.25 год., ОСОБА_1 по вул.Садова в м.Чорноморську Одеської області керував автомобілем марки «Nissan» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка, не чітка мова та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення:

«Стаття 130 КУпАП. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Ч.1 ст.130 КУпАП -керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян»

Мотиви суду:

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 07.08.2022р. у нього був день народження, він зранку вжив алкоголь. Його дружина ОСОБА_2 хворіє на цукровий діабет, а син ОСОБА_3 інвалід 2-ї групи з дитинства. У дружини піднявся цукор в крові, їй стало зле, терміново потрібен був інсулін та він змушений був сісти за кермо автомобіля та терміново поїхати до аптеки за ліками дружині. Коли він їхав його зупинили працівники поліції, він не заперечував той факт, що вжив алкоголь.

Частинами 2, 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відмовився від проходження в установлено законом порядку стану алкогольного сп`яніння.

Притягуваний надав суду довідку МСЕК про те, що ОСОБА_2 інвалід 2-ї групи з дитинства (а.с.9, ), медичну довідко про наявність у останньої захворювання цукрового діабету 1-го типу (а.с.13), довідку МСЕК про те, що ОСОБА_3 інвалід 2-ї групи з дитинства (а.с.8).

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У відповідності до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Дії ОСОБА_1 хоч і свідчать про порушення ним ПДР України, однак, за встановлених у ході судового розгляду фактичних обставин справи, останній був вимушений, з метою спасіння здоров`я та життя своєї дружини, яка страждає за цукровий діабет та потребувала термінової допомоги, сісти за кермо автомобіля після вживання алкоголю.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 ПДР України було викликано крайньою необхідністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, слід закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Ю.О. Тюмін