Провадження № 3/161/4160/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 20 жовтня 2022 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого хіміком-дозиметристом взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту у військовій частині НОМЕР_1

за ч. 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про військове адміністративне правопорушення А0959 №47 від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 24.09.2022 о 09:00 год не з`явився на військову службу без поважних причин зі звільнення.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи не надано. При цьому, суд вжив заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчать матеріали справи.

Підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом пред`явленого йому правопорушення, знав про наявне судове провадження, тобто його право на захист було забезпечено, суддя вважає за можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 172-11 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, повністю доведена в суді і протоколом про військове адміністративне правопорушення, іншими матеріалами справи.

Згідно вимог ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який вперше притягається до такої відповідальності, ступінь його вини, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, майновий стан, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, зокрема, щире розкаяння у вчиненому.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, та обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, на користь держави з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк