Справа № 307/3827/22
Провадження № 3/307/1508/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007129 від 27.03.2022 року вбачається, що 25 вересня 2022 року близько 15 години 40 хвилин прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) на напрямку № 256 прикордонного знаку ( територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 80 метрів від лінії державного кордону було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. З протоколом складеним відносно нього, не погодився, стверджуючи, що він не відмовлявся підписувати такий та додавав на окремому аркуші пояснення в яких заперечував, свою вину. Зауважував, що протокол який міститься в матеріалах справи не той, який він підписував. В підтвердження цього прсоив допитати особу ОСОБА_2 , якого в протоколі зазначено як особу, що своїм підписом підтвердила факт його відмови від підпису у протоколі.

Стосовно осбтавин справи, пояснив, що того критичного дня він разом з своїм знайомим, ОСОБА_2 , який має досвід в ремонті автомобілів. Їхали в місто Тячів, щоб придбати автомобіль, який вони попередньо знайшли в інтернеті. По дорозі на вїзді в місто Тячів, розташований блок пост, на якому прикордонники зупинили їх автомобіль. Під час перевірки документів їх було затримано та доставлено до прикордонного загону, де їм повідомили про спробу незаконного перетину ними кордону. Оскільки дорога по якій вони їхали має регіональне значення та призначена для руху автомобіль, не вважає, що вчиняв спробу незаконного перетину кордону, що виключає його вину.

Просить визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано.

Захисник Кустрьо М.М., в судовому засіданні підтримав ОСОБА_1 та просив справу про адміністратвине правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний під час розгляду справи ОСОБА_2 повідомив, що засвідчити факт відмови від підпису протоколу ОСОБА_1 його змусили. При цьому ствердив, що обставин щодо того, що така відмова мала місце, він не може, бо цього не бачив. Мету поїздки в ОСОБА_3 пояснив необхідністю придбання автомобіля, його знайомим ОСОБА_1 . Однак з незрозумілих для нього причин їх було затримано безпосередньо на дорозі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника та Гончарова О.О., розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 25.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано о 15 год. 40 хв. 25.09.2022 року та поміщено у пункт тимчасового тримання відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) та о 11 год. 00 хв. 26.09.2022 року, звільнено на підставі з`ясування обставин у справі.

В протоколі також зазначено, що ОСОБА_4 від підпису відмовився в присутності двох свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що відносно останнього також було складено аналогічний з ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та такий вину визнавав.

Надаючи оцінку поясненням ОСОБА_2 , враховуючи, що відносно останнього також складено аналогічний протокол, слід зауважити наступне. Під час розгляду справи та допиту останнього встановлено, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 постановою судді Тячівського районного суду від 28.09.2022 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в групі в тому числі з ОСОБА_2 , обставин щодо місця затримання вказаних осіб, яке знаходиться на дорозі регіонального значення не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №140530 від 26.09.2022 року та долучені до нього матеріали справи, пояснення особи стосовно якої складено протокол та ОСОБА_2 вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Пояснення ОСОБА_2 надані під час розгляду справи разом з поясненнями ОСОБА_1 , у своїй сукупності свідчать про відсутність з боку останнього вчинення спроби щодо перетину кордону.

Про вказане свідчать також матеріали справи складені в доведення вини ОСОБА_1 . Так світлина долучена до матеріалів, зображує затриманого, який не схожий на особу ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник