П О С Т А Н О В А

Іменем України

"12" січня 2022 р. Справа153/1996/21

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., розглянувши об`єднані в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 17.11.2021 о 15 годині 40 хвилині по АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку, перешкоджала проведенню обшуку, а саме: штовхала працівників поліції, на вимогу працівників поліції припинити протиправні дії не реагувала, чим вчинила злісну непокору законній вимозі працівників поліції під час виконання ними службових обов`язків.

Крім цього, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 17.11.2021 близько 15 години 40 хвилин, по АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку вчинила дрібне хуліганство, а саме: висловлювалася нецензурною лексикою, чим порушила спокій громадян.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ч. 1 ст.251 КУпАП у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення, серія ВАБ №439578 від 20.12.2021; протокол про адміністративне правопорушення, серія ВАБ №439577 від 20.12.2021; копію постанови про закриття кримінального провадження від 17.12.2021; копію заяви ОСОБА_2 , вважаю не доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ст.185 КУпАП, виходячи із наступного.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України "Про Національну поліцію". Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Вказане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Так, при викладенні обставин правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у наданому суду протоколі не вказано, яким саме працівникам поліції було вчинено злісну непокору при виконанні ними службових обов`язків, а саме не вказано посаду таких працівників поліції, їх прізвище, ім`я та по батькові; не зазначено, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною. Невказання конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Адміністративна відповідальність за статтею 173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що дії особи призвели до порушення громадського порядку, а лише вказується на порушення спокою громадян, однак протокол не містить відомостей про осіб, які є потерпілими у інкрімінованому ОСОБА_1 правопорушенні.

Крім того, в рішенні Європейського суд з прав людини "Яновський проти Польщі" зазначено, що ставлення працівників правоохоронних органів до образливих усних висловлювань стосовно їхніх дій має бути індиферентним, оскільки такі випади становлять частину їхнього професійного ризику.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Однак, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП до протоколів про адміністративні правопорушення ніяких доказів не долучено.

Суду не надано жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП, зокрема, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, інших документів та матеріалів, що містять інформацію про правопорушення.

Згідно статтей 245, 252, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. усправі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Малофєєва проти Росії" Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само, не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення та, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП, тому провадження в справі необхідно закрити.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.221, пунктом 1 ст.247, ст. ст.283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 173 та статтею 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.В. Швець