Номер провадження: 33/813/780/22
Номер справи місцевого суду: 513/261/22
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської областівід 24 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, який працює на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 27 лютого 2018 року органом 5118, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд прийняти апеляційну скаргу та задовільнити її; визнати поважними причини пропуску строку подання ОСОБА_1 письмових доказів до суду, а саме: копію довідки №12 від 06.03.2021 року про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП «Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району», копію довідки №22 від 06.03.2021 року про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП «Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району», копію довідки №42 від 11.05.2021 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП «Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району», копію лабораторного аналізу №58197 від 29.03.2021 ПП «Алвіс-Клас» та результат аналізу ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» №689 від 30.03.2021, та долучити їх до розгляду у справі; постанову Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по справі №513/261/22, провадження №3/513/186/22 відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 04.10.2022 року, з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Ростомов Г.А.

Заслухавши суддю доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Ростомова Г.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, та додатково просив застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначність правопорушення , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України Про запобігання корупції корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; при цьому, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Пунктом "з" п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону, передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України Про національну поліцію на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України Про запобігання корупції.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно п.п. 1 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції НПУ.

04 березня 2021 року ОСОБА_1 переведений для подальшого проходження служби до Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2021 року №974 о/с, відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 65 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ, на підставі рапорту від 17 червня 2021 року, сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Білгород - Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Таким чином, у зв`язку із перебуванням на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Білгород - Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - лейтенант поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0148670 та склавши Присягу працівника поліції, ОСОБА_1 є поліцейським, тому на нього поширюється дія Закону України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, районний суд виходив з того, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно за ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами зокрема, протоколом №9/2022 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 04 квітня 2022 року (а.с.3-12), копією із сторінки Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.16-23), наказами Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2021 року №974 о/с, №467 о/с (а.с. 77, 78), послужним списком ОСОБА_1 , попередженням про спеціальні обмеження, встановлені законами України Про запобігання корупції, Про національну поліцію. Судом також зауважено, що ним не встановлено поважних причин, які б завадили ОСОБА_1 своєчасно подати щорічну декларацію за 2020 рік.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України «Про запобігання корупції» вимоги, заборони та обмеження, за вчинення якого встановлено, в тому числі, і адміністративну відповідальність.

Таким чином, при кваліфікації діяння, пов`язаного з корупцією, не вимагається встановлення і доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення, як наявність ознак корупції та умислу на вчинення діяння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, є формальним.

Для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності). Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно таких двох обставин:

1) наявність факту несвоєчасного подання е-декларації,

2) відсутність поважних причин щодо неподання е-декларації у визначений законом строк.

Так, Законом України «Про запобігання корупції» передбачено чотири типи декларацій суб`єкта декларування:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч.1 ст.45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком;

2) декларація особи, яка припиняє діяльність - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності.

3) декларація особи, яка припинила діяльність - декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність.

4) декларація особи, яка претендує на зайняття посади - яка подається відповідно до абз.1 ч.3 ст.45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством. Така декларація подається до призначення або обрання особи.

Зокрема, щорічна декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

З матеріалів справи вбачається, що зі встановленими Законом України «Про запобігання корупції» вимогами та обмеженнями ОСОБА_1 був ознайомлений, а отже знав та усвідомлював про обов`язок своєчасного подання щорічної декларації в період до 01 квітня наступного за звітним роком.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подані наступні декларації:

-04 травня 2020 року о 19:36 (кандидата на посаду),

-18 березня 2021 року о 00:25 декларація (кандидата на посаду),

-05 липня 2021 року 11:55 декларація (кандидата на посаду),

-05 листопада 2021 року 09:51 декларація (щорічна).

Тобто судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію, як особа, яка претендує на зайняття посади - 18 березня 2021 року та 05 липня 2021 року, а лише 05 листопада 2021 року подав щорічну декларацію.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню у повному обсязі. Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що як вбачається з постановиСаратського районного суду Одеської області від 24.05.2022 року, ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що 18.03.2021 року він помилково подав декларацію кандидата на посаду, а не щорічну. Дана помилка була виявлена, під час вирішення питання щодо його переведення до Управління національної поліції у Харківській області.

При цьому у апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує, що під час подачі 18.03.2021 вказаної декларації він в період часу з 06.03.2021р. по 26.03.2021р., з 29.03.2021р. по 22.04.2021р. та з 11.05.2021р. по 26.05.2021 перебував на лікарняному, з ознаками коронавірусної хвороби (СОVID-19) у вигляді сильного головного болю, гарячки, кашлю, втоми, білю у м`язах та суглобах, ускладнені дихання та подразнення очей. Маючи дуже хворобливий стан здоров`я, будучи в знесиленому фізичному та моральному стані, знаючи про обов`язок, передбачений ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, здійснив вхід до ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та здійснив подачу декларацію кандидата на посаду, однак подаючи декларацію із-за вказаних ознак хвороби, вважав що подав щорічну декларацію. Вказане, на думку апелянта ОСОБА_1 , свідчить що помилковість подачі неправильного виду декларації знаходиться у причинному зв`язку із його хворобою.

При цьому, ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що перебував на лікарняному більше місяця та хворів тривалий час навіть після 01 квітня 2021 року, що підтверджується наступним:

-довідкою №12 від 06.03.2021 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП «Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району», з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 06.03.2021р. 26.03.2021р.;

-довідкою №22 від 06.03.2021 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району» ОСОБА_1 , з якої вбачається, що перебував на лікарняному з 29.03.2021р. 22.04.2021р.;

-довідкою №42 від 11.05.2021 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, виданої КНП «Ліпецької сільської ради центру первинної медичної допомоги №5 Харківського району», з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 11.05.2021р. 26.05.2021р.;

-згідно лабораторного аналізу №58197 від 29.03.2021 ПП «Алвіс-Клас» та результату аналізу ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» №689 від 30.03.2021 у ОСОБА_1 виявлено Коронавірус (СОVID-19).

Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що під час дослідження доказів судом першої інстанції вказані обставини не були взяті до уваги, хоча згідно довідки начальника СКЗ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Желєзка І.Ю. вище вказана інформація була зазначена та вказана довідка була долучена до адміністративної справи.

Разом з тим, такі доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки районним судом оцінено та досліджено всі докази, які наявні у матеріалах справи. Всі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність і їм дана належна оцінка, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а тому при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП.

При цьому, у прохальній частині апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить апеляційний суд визнати поважними причини пропуску строку на неподання ОСОБА_1 вищевказаних довідок №12, 22, 42 та лабораторного аналізу до суду.

Однак, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто приймав участь у розгляді справи, зокрема судом першої інстанції були заслухані його доводи, пояснення (а.с. 95-96, 110-111), останній надавав заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 98, 105), однак посилань на неможливість неподання до суду першої інстанції вищевказаних довідок та лабораторного аналізу під час слухання справи у суді першої інстанції не зазначив.

За таких обставин, у апеляційного суду відсутні правові підстави для дослідження довідок №12, 22, 42 та лабораторного аналізу та надання їм належної оцінки.

При цьому, наступні твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення у нього був відсутній, оскільки несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування було викликано поважною причиною та пов`язано з періодичними його захворюваннями - оцінюються апеляційним судом критично, з огляду на те, що вказані твердження не підтвердженні жодними належними доказами й відповідними обставинами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останній фактично визнав свою вину у несвоєчасному поданні декларації на офіційному веб-сайті НАЗК, особисто підписавши вказаний протокол, вказавши при цьому, що зауважень, доповнень немає (а.с. 14).

Стосовно посилань ОСОБА_1 у апеляційній скарзі щодо відсутності повноважень у Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на здійснення перевірки дотримання вимог антикорупційного законодавства та збирання доказів для складання протоколу за порушення антикорупційного законодавства, апеляційний суд вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Так, згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в даному випадку, яке передбачене ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням того, що Одеське управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України входить до структури Національної поліції, доводи сторони захисту про збирання доказів справі не уповноваженою на те особою є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, того, що він був позбавлений можливості вчасно подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік.

Отдже, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

Слід також зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично вже виконав оскаржувану ним постанову Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року та сплатив штраф у розмірі 850 гривень та судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень, що підтверджується оригіналами квитанцій №10 та №11 від 30.05.2022 року, долучених до матеріалів справи (а.с. 115, 116).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, який працює на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 27 лютого 2018 року органом 5118, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра