Справа № 212/2704/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ваврушак Н.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 231068 від 22.05.2022 року, водій ОСОБА_1 22.05.2022 року о 08.05 годині біля буд. 13 по вул. Ракітіна Покровського району у м. Кривий Ріг керував транспортним засобом марки «KIA SPORTAGE» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, неприродне почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення повторно протягом року, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Адвокат Щербань В.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору № 97 від 07 червня 2022 року, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі за обставини відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, крім того, наявні у справі матеріали вказують на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на встановлення стану сп`яніння.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, використала своє право на захист, що підтверджується ордером про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Щербань В.С., адвокатом подане до суду обґрунтоване клопотання про закриття провадження у справі, то суд вважає можливим розглядати справу без їх участі, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 268 КУпАП.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатна нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративною деліктоздатністю).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Так, в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 231068 від 22.05.2022 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 892551 від 22.05.2022 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 від 22.05.2022 року, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорт інспектора поліції від 22.05.2022 року, виписка з адмінпрактики, якою встановлюється, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення повторно протягом року, довідка інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Т. Агєєвої, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, наявна повторність вчинення адміністративних правопорушень, відеозапис.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст. 254,256,266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення об`єктивних даних про фактичні обставини справи. З огляду на ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язок довести протилежне покладається законом на особу, яка складає протокол. Ключових доказів цього вирішального моменту для притягнення особи до адміністративної відповідальності (свідки які б бачили факт керування, запис відеокамери чи інші достовірні та добуті законним шляхом докази) стороною, яка ініціювала обвинувачення у скоєнні правопорушення надано судді не було.

Щодо даних протоколу про притягнення водія до адміністративної відповідальності як беззаперечного доказу вчинення ним правопорушення - суддя вважає таку позицію помилковою, оскільки саме по собі описання та фіксування адміністративного правопорушення (функцію чого і виконує сам по собі протокол про адміністративне порушення) не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Протокол може являти собою джерело доказів за умови, що викладене в ньому чітко, у законний спосіб, доведено за допомогою інших доказів та беззаперечно узгоджується з ними.

Щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння до закладу охорони здоров`я, оформлене у вигляді письмового документа. При складані протоколу про адміністративні правопорушення поліцейський керується, крім іншого, пунктом 11 Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015р. N 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», який наголошує: оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Проведення процедури оформлення та фіксування правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, чітко виписано у низці нормативно-правових документів. Як зазначено вище, складенню відповідного направлення до закладу охорони здоров`я повинні передувати дії інспектора щодо пропозиції пройти огляд з відповідною фіксацією процедури за допомогою відеозасобів, що вказані у протоколі, однак які, у даному випадку, не несуть в собі ніякої стверджуючої інформації на цей рахунок.

З дослідженого судом відеозапису не вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Раніше допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав, що йому не відомо чи перебувало авто під керуванням водія ОСОБА_1 та у його присутності запропоновували водію пройти медичний огляд, на що останній вказував, що він не керував автомобілем.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З вказаних обставин не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 і є тієї особою, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , додані до протоколу, не містять у собі інформації про обставини справи, а тому вони не можуть бути взяті до уваги судом.

Проаналізувавши докази у справі, судом встановлено не відповідність фактичних обставин справи тим, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та не піддержує вину ОСОБА_1 про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та факт керування останнім транспортним засобом.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Підсумовуючи вищевикладене суддя вважає, що відсутні належні, допустимі та об`єктивні докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вина особи є обов`язковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності, проте згідно матеріалів справи в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Н. М. Ваврушак