Справа № 159/2913/22
Провадження № 3/159/1719/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий «23» серпня 2014 року Ковельським МРВ УМВСУ у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП),

встановила:

«28» липня 2022 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за частиною першою статті 130 КпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072310 від «25» липня 2022 року, ОСОБА_1 , ставиться у вину те, що він, «25» липня 2022 року о 05 год. 50 хв., в м. Ковелі по вул. Варшавській керував транспортним засобом марки Audi, державний номерний знак НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним тестом № 138, із результатом 0,23 проміле (ознаки: запах алкоголю з видихаючого повітря), чим порушив пункт 2.9 «а» Розділу 2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КпАП.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_1 , провину у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП не визнав. Пояснив, що ані на передодні, ані «25» липня 2022 року алкогольних напоїв не вживав. Проте, враховуючи необхідність ранкового керування транспортним засобом, вживав енергетичний напій «Non stop». Зупинивши транспортний засіб, що перебував під керування ОСОБА_1 , працівник патрульної поліції висловив вимогу пройти тест на перебування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із відчуттям запаху алкоголю із порожнини рота водія. За результами пройденого тестування за допомогою приладу Drager, яким було визначено рівень алкоголю у видихаючому повітрі 0,23 проміле, працівниками поліції було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 280 КпАП, при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі наданих пояснень, поданих доказів та наявних матеріалів справи.

Згідно із статтею 251 КпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП.

У відповідності до вимог статті 7 КпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Крім того, згідно вимог статей 245, 280 КпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Частиною першою статті 130 КпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини першої статті 9 КпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення.

В той же час, відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення виключає правову відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення визначається, як сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок та суспільно-небезпечні наслідки діяння.

Диспозиція сформульованої норми частини першої статті 130 КпАП є бланкетною, а тому при провадженні у справі необхідно з`ясувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в матеріалах справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072310 від «25» липня 2022 року, ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.9 «а» Розділу 2 ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КпАП.

Пунктом 2.9. «а» Розділу 2 ПДР України визначено, що водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі згаданих норм матеріального права, судом робляться висновки про те, що підставою для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КпАП, за дійсних обставин справи, є наявність одночасно двох умов: перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та одночасне керування транспортним засобом у визначеному стані.

Так, судом було встановлено, а ОСОБА_1 , не заперечується той факт, що «25» липня 2022 року о 05 год. 50 хв., транспортний засіб марки Audi державний номерний знак НОМЕР_3 , що був зупинений працівниками поліції, перебував саме під керуванням ОСОБА_1 .

Проте, досліджуючи матеріали справи, суд звертає увагу на рівень беззаперечності та повноти доведення особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення імперативної умови притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КпАП перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

На доведення факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, до матеріалів справи було надано результат тестування ОСОБА_1 № 138 на перебування в стані алкогольного сп`яніння, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072310, здійсненого за допомогою приладу Drager (Alcotest 6820) та акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

За результами проведеного тестування, приладом Drager було визначено вміст парів алкоголю з видихаючого ОСОБА_1 , повітрям на рівні 0,23 проміле. Вказана обставина була підтверджена і письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданих від «25» липня 2022 року та свідка ОСОБА_3 , у письмових пояснення, наданих від «25» липня 2022 року.

Так, підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована статтею 266 КпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від «09» листопада 2015 року № 1452/735 (далі у всіх відмінках Наказ від «09» листопада 2015 року № 1452/735), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП.

Згідно пункту 7 Розділу II Наказу від «09» листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З принципу дії алкотестера Drager слідує, що він фіксує вміст алкоголю не в крові, як це визначено в Наказі від «09» листопада 2015 року № 1452/735, а у видихаючих парах етанолу в повітрі.

Частиною першою статті 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У зв`язку із вказаним, суд вважає за необхідне звернутись до Конвенції про дорожній рух, прийнятої «08» листопада 1968 року (ратифіковану Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від «25» квітня 1974 року) (далі у всіх відмінках Конвенція про дорожній рух). Згідно із національним законодавством даний нормативний акт є невід`ємною частиною законодавства країни, яка ратифікувала таку Конвенцію (міжнародний договір). При цьому норми міжнародного договору є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.

Відповідно до пункту шостого статті 8 Конвенції про дорожній рух в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г., чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг., на літр повітря, що видихається.

В той же час, відповідно до результатів тестування на алкоголь № 138, здійсненого за допомогою приладу Drager (Alcotest 6820) було визначено вміст парів алкоголю з видихаючого ОСОБА_1 , повітрям на рівні 0,23 проміле, що відповідає допустимій нормі алкоголю, визначеній пунктом шостим статті 8 Конвенції про дорожній рух.

Окрім того, вказаний результат огляду не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, яка, відповідно до відкритих джерел інформації (інструкція приладу Drager (Alcotest 6820), становить в діапазоні температури навколишнього середовища від +15.0 до +25.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить - + 0,02 проміле, від +25.0 до +50.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить - + 0,05 проміле. Границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (Д): ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (Д): ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,4 ‰;

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновків про те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072310 результати тестування на алкоголь № 138, здійсненого за допомогою приладу Drager (Alcotest 6820) не є беззаперечним доказом перебування ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Окремо суд звертає увагу на наступні аспекти ходу огляду та проведення тестування ОСОБА_1 , на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності визначені Законом України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності».

Частиною першою статті 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» встановлено, що продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» «Про прийняття та скасування національних нормативних документів» від «08» листопада 2018 року № 404, було прийнято ДСТУ ЕN 15964:2018 (ЕN 15964:2011, IDT) «Прилади неодноразового використання для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування» (далі у всіх відмінках Стандарт).

Пунктом 3.11 вказаного Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі і через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. ОСОБА_4 використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.

Згідно з пунктом 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. ОСОБА_4 призначений тільки для одноразового використання. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.

Недотримання вимог Стандарту, визначених п. 3.11 та 5.2, може призвести до ризику некоректної роботи газоаналізатора і фактичних необ`єктивних тестів.

За результами дослідження відеозапису, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, судом вбачається, що мундштук, через який ОСОБА_1 , вдихав повітря в алкотестер, до його встановлення в алкотестер не був належним чином запакованим в індивідуальну герметичну упаковку. Судом встановлено, що працівник патрульної поліції вийняв вказаний мундштук з упакування, без фактичного його розривання, що є порушенням вимог вищевказаного ДСТУ, а тому результати його огляду на стан сп`яніння не можуть вважатися допустимими доказами.

Також, суд звертає увагу на той факт, що згідно із роздруківкою тестування на алкоголь № 138, проведеного за допомогою пристрою Drager (Alcotest 6820), яким проводили освідування ОСОБА_1 , останнє калібрування приладу проведено проведено «14» грудня 2021 року. Відповідно до долученого захисником Волоха О.В., свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 12-01/11769 від «14» грудня 2021 року, останнє калібрування газоаналізатор Alcotest 6820 (ARPK-0080) було здійснене «14» грудня 2021 року, в той же час, відповідно до Інструкції з використання засобу Drager Alcotest 6820, яка є загальнодоступною, вбачається, що калібровка такого засобу повинна відбуватися раз на шість місяців. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що пристрій Drager (Alcotest 6820), за допомогою якого щодо ОСОБА_1 , проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, не пройшов своєчасного калібрування, а відтак його результат, за наведених обставин, викликає обґрунтовані сумніви.

Статтею 252 КпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із дослідженими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, судом встановлено, що залучені для проведення освідування ОСОБА_1 свідки підписали протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072310, письмові пояснення ще до їх заповнення працівником поліції.

На підставі вказаного, судом не беруться до уваги та визнаються недопустими письмові пояснення від «25» липня 2022 року ОСОБА_2 , та письмові пояснення від «25» липня 2022 року ОСОБА_3 , адже останні були складені за фактичної відсутності самих свідків, а останніми лише підписувались пусті бланки.

Згідно з пунктом першим статті 247 КпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Комплексно оцінивши докази та матеріали справи, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Презумпція невинуватості як у загальноправовому, так і в суто процесуальному його значеннях, пов`язується із особою, яка притягується до відповідальності, та її взаємовідносинами із державними органами, їх посадовими особами, зумовленими участю особи у певних процесуальних діях, заходах, де положення презумпції невинуватості убезпечує особу від тиску на неї, покладаючи на компетентні органи обов`язок встановлення істини.

Конституційний Суд України у рішенні від «26» лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву. При цьому, у разі існування сумніву чи неоднозначного трактування певних нормативних актів чи фактичних обставин, слід керуватися принципом in dubio pro reo, тобто тлумачити закон на користь особи, яку обвинувачують у вчиненні правопорушення.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від «01» листопада 1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, суд керується тим принципом, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Провадження у справі № 159/2913/22 (провадження № 3/159/1719/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськраойнного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова