Справа № 733/185/22 Головуючий у 1 інстанції Вовченко А. В.
Провадження № 33/4823/314/22
Категорія - - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сакун І.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 лютого 2022 року, о 01 год. 40 хв., по вул. Шевченка, в смт. Парафіївка, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210934-20, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в Ічнянській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Сакун І.А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що місцевий суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило останнього можливості надати свої пояснення з приводу викладених у протоколі фактичних обставин. Вказує, що будь-яких доказів зупинення транспортного засобу та перебування її підзахисного за кермом матеріали справи не містять. Захист акцентує увагу на тому, що працівниками поліції не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння водія. Окрім цього, посилається на те, що відеозапис не є безперервним і не відображає усіх обставин даної події, та не було відсторонено належним чином ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Також просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, відповідного повідомлення не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 дізнався лише 29 липня 2022 року, а вже 08.08.2022 року нею було подано апеляційну скаргу.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 25.08.2022 року в телефонному режимі захисник Сакун І.А. просила апеляційний суд розглянути справу без її участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 03 червня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 13 червня 2022 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді, про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 29 липня 2022 року, а вже 08.08.2022 захисником була подана апеляційна скарга, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №260008 від 12.02.2022, ОСОБА_1 , 12 лютого 2022 року о 01 год. 40 хв., по вул. Шевченка, в смт. Парафіївка, Чернігівської області, керував транспортним засобом ВАЗ 210934-20, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в Ічнянській ЦРЛ, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 лютого 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом; йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння; останній погодився пройти огляд саме у медичній установі. Після цього водій був доставлений до медичного закладу з метою огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, де лікарем-наркологом проведено огляд, за результатами дослідження якого визначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 0,84 проміле, чого останній не заперечував. Окрім цього, ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції не вказував, що автомобілем керувала його знайома та намагався домовитись із останніми не оформляти на нього протокол про адміністративне правопорушення, що також свідчить про намагання останнім уникнути відповідальності за вчинене

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля та як водій погодився пройти такий огляд.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання захисту на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи було здійснено без його особистої участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як у ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст.130 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння водія, жодним чином не спростовують відображених у протоколі відомостей, оскільки останньому було запропоновано пройти огляд саме в медичному закладі, на що останній погодився.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано проходження відповідного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та отриманий відповідний результат огляду і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Інші твердження апелянта, зокрема про відсутність доказів зупинення транспортного засобу та невідсторонення належним чином від керування транспортним засобом її підзахисного, висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Сакун І.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний