Справа № 754/4938/22 Головуючий в суді І інстанції Сенюта В.О.
Провадження № 33/824/2694/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 рокуу адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі, що становить 496,20 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 22 лютого 2022 року о 15 годині 40 хвилин у м. Києві по просп. Броварський, 95, він керував транспортним засобом "ВАЗ 2107" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ "Соціотерапія". Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 березня 2022 року, складеного лікарем-наркологом КМНКЛ "Соціотерапія", водій ОСОБА_1 , 22 лютого 2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння - стимулятори (амфетамін), чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із даною постановою, представником ОСОБА_1 - адвокатом Скопич М.С., 8 вересня 2022 року подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 не згоден з висновком КМНКЛ "Соціотерапія", оскільки всупереч положенням інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (надалі - Інструкція) ОСОБА_1 не було оголошено зміст висновку (порушено п. 17.) та не було видано належний йому другий примірник висновку (порушено п. 20).

Посилається на порушення норм Інструкції, що підтверджуються самим висновком №001127 та протоколом про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2022 року серії ААД № 082161, оскільки датою заповнення висновку є 14 березня 2022 року, хоча ОСОБА_1 звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення, яке було вчинено 22 лютого 2022 року.

Окрім того зазначає, що у протоколі, який складено 22 лютого 2022 року вже, як додаток внесено номер висновку, який складено лише 14 березня 2022 року, а діючи за п. 20 Інструкції, висновок мав складатись безпосередньо після огляду, тобто 22 лютого 2022 року.

Також у висновку зазначено, що він складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 001127, складеному о 16год.00 хв. 2022 року. Тобто дата складення акта невідома. Хоча бланк висновку передбачає написання саме числа, місяця та року складення такого акта.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не повідомлялось про результати огляду, що підтверджується графою 11 висновку, в якій відсутній його підпис про таке повідомлення, та враховуючи п. 22 Інструкції, висновокщодо результатів його медичного огляду складений з порушенням вимог цієїІнструкції, та вважається недійсним на його думку.

Наголошує на тому, що оскільки відео фіксація не була проведена у законний спосіб, то інспектор поліції мав би запросити двох свідків. Однак цього не зробив, що є порушенням ст. 266 КУпАП.

Крім того, представник ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, оскільки оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 не отримував та взагалі не знав про дату судового розгляду.

Зазначає, що ознайомився з матеріалами справи лише 29 серпня 2022 року і в цей день дізнався безпосередньо про зміст постанови від 11 липня 2022 року.

На підставі викладеного просить визнати поважною причину пропуску на оскарження постанови та поновити строк на її оскарження, скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 рокута закрити провадження в справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи клопотання адвоката Скопич М.С., яка представляє ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Скопич М.С. та ОСОБА_1 апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду, як незаконну.

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Із протоколу про адміністративні правопорушення вбачається, що 22 лютого 2022 року о 15 годині 40 хвилин у м. Києві по просп. Броварський, 95, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2107" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ "Соціотерапія". Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 березня 2022 року, складеного лікарем-наркологом КМНКЛ "Соціотерапія", водій ОСОБА_1 , 22 лютого 2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння - стимулятори (амфетамін), чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3, 4 Інструкції від 11 листопада 2015 року передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно пунктів 15-20 Інструкції від 11 листопада 2015 року за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти з`ясування обставин адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що розгляд справи проведений із належною повнотою, а висновки судді належним чином мотивовані.

Так, не ґрунтуються на вимогах нормативних документів доводи апеляційної скарги в частині відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення даних про свідків оскільки, відповідно до п.9, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я та виключно у присутності поліцейських.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечується сам факт, що він керував автомобілем та надав згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції до отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме п.4, 15 розділу ІІІ, метою огляду особи у закладі охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп`яніння встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, ОСОБА_1 встановлено діагноз за результатами огляду - стан наркотичного сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів (амфітамінів).

Таким чином складання протоколу працівниками поліції щодо ОСОБА_1 про керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння ґрунтується на результатах його огляду та на підставі діагнозу, який був внесений до акта медичного огляду. Метою лабораторних досліджень є лише виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). З урахуванням викладеного, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння щодо ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про результати огляду, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що його було повідомлено в КМНКЛ "Соціотерапія" про те, що результати огляду він може отримати протягом десяти днів.

Крім того, доводи про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений з порушенням вимог діючого законодавства - є безпідставними, оскільки при встановленні стану наркотичного сп`яніння основним і вирішальним є виявлені при огляді у обстежуваної особи клінічні ознаки сп`яніння. Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452,735 від 9 листопада 2015 року - лабораторне дослідження зразку біологічного середовища проводиться з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Також слід звернути увагу, що висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Тому, ОСОБА_1 в разі незгоди із проведеним щодо нього медичним оглядом, не був позбавлений можливості оскаржити висновок такого огляду у встановленому законом порядку.

Суд як орган, у провадженні якого перебуває справа повинен дати оцінку тим доказам, які наявні в матеріалах справи, що і було зроблено судом першої інстанції. Суд вірно прийняв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Жодних обставин, які б давали підстави сумніватися у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, який долучено до матеріалів справи, судом під час розгляду справи не встановлено.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять, ОСОБА_1 та його адвокатом не надано.

Згідно із ст.62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, однак у апеляційного суду, так само як і у суду першої інстанції таких сумнівів не виникло.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п.43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставою для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи наведене, на переконання апеляційного суду, постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Скопич М.С. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 а ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана