Справа № 308/8712/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала представниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Караман Н. Ю.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України,

визнана винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454, 00 коп (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Згідно з постановою, 30.06.2021, приблизно о 01 год 13 хв, по вул. Перемоги, 161, у м. Ужгороді Закарпатської області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes Benz E 240», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат проведеного із застосуванням приладу «Драгер» огляду на стан сп`яніння - 0,97 % проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокатка Караман Н. Ю. клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Вказує на те, що строк пропущений через поважні причини, оскільки ОСОБА_1 не брала участі у розгляді справи, належним чином не повідомлена про час та місце її розгляду, і як наслідок, їй - ОСОБА_1 , не було відомо про прийняте судом рішення. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови стороною захисту отримано лише 01.12.2021. Стверджує, що постанова судді є незаконною. В обґрунтування цього вказує, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були відсутні свідки, у протоколі та акті обстеження відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Стверджує, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки суд не повідомив її належним чином про час та місце розгляду справи. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її представниці, адвокатки Караман Н. Ю., які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Тому, апеляційним судом враховуються приписи ст. 294 КУпАП, яка регламентує, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не перешкоджає розгляду справи.

Доводи апелянтки про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови убачається, що 26 жовтня 2021 року розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представниці, адвокатки Караман Н. Ю. При цьому, у матеріалах справи містяться відомості про те, що місцевий суд надсилав ОСОБА_1 повістку про виклик до суду, однак ОСОБА_1 її не отримувала, що підтверджується поштовою кореспонденцією, яка повернута до суду першої інстанції з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». Також апеляційний суд бере до уваги і те, що місцевий суд надіслав ОСОБА_1 копію судового рішення поза межами встановленого законом строку, а саме 08.11.2021. Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295460, 30.06.2021, приблизно о 01 год 13 хв, по вул. Перемоги, 161, у м. Ужгороді Закарпатської області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes Benz E 240», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат проведеного із застосуванням приладу «Драгер» огляду на стан сп`яніння - 0,97 % проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. З протоколу убачається, що ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснень та від підпису протоколу. При цьому, у протоколі зазначено, що в ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , надано їй тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .

Роздруківкою приладу «Драгер» підтверджується, що на момент проходження огляду водійка ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом - 0,97 % проміле (а. с. 3).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водійки ОСОБА_1 проводилось за допомогою приладу «Драгер» (а. с. 5).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №590362 убачається, що водійку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, й накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

На відеозаписі, який міститься на DVD-диску чітко зафіксовано момент спілкування поліцейських з водійкою ОСОБА_1 , процедуру проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також визнання водійкою ОСОБА_1 факту вживання алкоголю - вина.

Докази, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достовірності, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних відомостей, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Чишенко М. М. був упереджений під час спілкування та перевірки особи водійки, а також при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації процесуальних документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Чишенка М. М. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник поліції при виконанні свої посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що право на захист ОСОБА_1 було порушено, оскільки місцевий суд розглянув справу без її участі, - апеляційний суд вказані доводи до уваги не бере, оскільки вони жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про те, що водійка ОСОБА_1 свідомо порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною і що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами.

При оцінці доводів адвокатки Караман Н. Ю. відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, адже у цьому відсутні підписи ОСОБА_1 та немає відомостей про свідків, - апеляційний суд ці твердження відхиляє, водночас звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються (окрім іншого) пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, у ньому робиться відповідна відмітка. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. З протоколу серії ДПР 18 №295460, а також з відеоматеріалу, який міститься на DVD - диску чітко убачається, що ОСОБА_1 своїм правом скористалась на власний розсуд, позаяк попри наявність належних та достатніх доказів вона свідомо відмовився від підписання цього процесуального документу, отримання його копії та від надання пояснень. Отже, будь-яких порушень прав ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення чи інших процесуальних документів, - апеляційним судом не встановлено, тому будь-які твердження про те, що ці докази не слід брати до уваги, апеляційним судом розцінюються критично.

Окрім цього, апеляційним судом не встановлено жодних порушень працівниками поліції процедури направлення водійки ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», та безпосередньо під час проведення освідування. На переконання апеляційного суду, поліцейські діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) та згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядок).

Доводи апелянтки про те, що у протоколі відсутні відомості про свідків визнаються недоцільними, адже відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи міститься відеозапис, на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому апеляційний суд вважає, що доцільності у залученні свідків до проведення освідування ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

Те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб уникнути адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Також апеляційний суд у справах про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП враховує правові позиції, зазначені у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, ОСОБА_1 , як і решта тих, хто реалізував своє право володіти автомобілями та їздити на них, погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та її представниця, адвокатка Караман Н. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представниці ОСОБА_1 , адвокатці Караман Н. Ю., строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Караман Н. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН