Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7133/21
П О С Т А Н О В А

21.01.2022 р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши матеріали протоколу про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (КДКА) Миколаївської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. перебувають матеріали адміністративного протоколу №462, складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаних із корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявила клопотання про зупинення строку розгляду даної справи. В обґрунтування пояснила, що на розгляді у Верховній раді України перебуває законопроект №3602 "Про внесення змін до частини 5 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" щодо усунення невизначеності обов`язків членів органів адвокатського самоврядування стосовно заповнення та подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказаний законопроект розроблений з метою забезпечення конституційних гарантій незалежності адвокатури та усунення невизначеності стосовно наявності чи відсутності обов`язків у членів органів адвокатського самоврядування щодо заповнення та подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор вважав можливим зупинити провадження по справі, погодившись із тим, що у правовій площині утворилась суттєва нормативна прогалина щодо обов`язків членів органів адвокатського самоврядування стосовно заповнення та подання декларацій, та яка може бути врегульована лише законодавчим способом.

Враховуючи наведене, приходжу до наступних висновків.

Згідно матеріалів даної справи ОСОБА_1 ставиться у провину те, що остання будучи членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (КДКА) Миколаївської області, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. "в" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" порушила вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції", а саме: несвоєчасно подала без поважних на те причин, декларації типу "щорічна" за 2020 рік.

ОСОБА_1 заперечуючи вказану приналежність до суб`єктів декларування згідно п.п. "в" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції", стверджує про те, що дія ЗУ «Про запобігання корупції» поширюється на невизначене коло осіб (у тому числі тих, що не займають посад в органах державної влади чи місцевого самоврядування), які є членами конкурсних та дисциплінарних комісій утворених відповідно до інших законів. Водночас передбачені законодавством України антикорупційні заходи повинні, зокрема, відповідати вимогам і юридичній визначеності для забезпечення їх ефективності, дієвості, особливо коли йдеться про суб`єктів декларування. Враховуючи викладене, розширене тлумачення Закону, а саме віднесення Голови та членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, до суб`єктів, визначених підпунктом «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, може суперечити принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права», що неминуче призведе до свавілля.

Слід зазначити, що розбіжні позиції сформувалися й серед представників безпосередньо НАЗК (зокрема лист керівника Юридичного управління НАЗК до голови ВКДК від 22.03.2021р. №113-02/15337/21 та лист в.о. керівника Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя до голови НААУ Ради адвокатів України від 17.02.2020р. №45-08/5374/20).

Таким чином є обґрунтовані підстави стверджувати про наявність суттєвої прогалини в законодавстві та зазначена правова невизначеність створює підвищений суспільний інтерес у її правовому врегулюванні. З метою її вирішення на розгляді у Верховній раді України перебуває законопроект №3602.

Щодо можливості застосування положень ч. 4 ст. 277 КУпАП, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП встановлено загальні строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Положеннями ч. 4 ст. 277 КУпАП строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Таким чином вказаною нормою, передбачено можливість зупинити строк розгляду справи виключно у двох випадках: у разі умисного ухилення особи від явки до суду, або у разі неможливості явки до суду з поважних причин.

Отже вбачається, що метою згаданої норми в першу чергу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою дотримання строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного із корупцією. Однак не в повному обсязі враховуються гарантії дотримання інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також можливість зупинення такого строку за наявності інших поважних підстав.

Керуючись аналогією права, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно підп. "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується обвинуваченому "адекватний час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту". Виходячи з указаного, "обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без перешкод викласти суду, який розглядає справу, всі необхідні аргументи захисту, і таким чином вплинути на результат провадження". При цьому питання адекватності часу та засобів, наданих обвинуваченому, повинно оцінюватися з огляду на обставини кожної конкретної справи.

Таким чином міжнародним законодавством при розгляді справ про адміністративні правопорушення (до яких застосовуються підходи як у кримінальному провадженні згідно практики ЄСПЛ) дійсно визнається необхідним дотримання строків судового розгляду, однак у поєднанні із обов`язковим дотриманням права особи на достатній час для організації власного захисту.

Зазначене міркування прослідковується у ст. 1 КУпАП, згідно якої завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Реалізація права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист своїх інтересів, викладена у ч. 1 ст. 268 КУпАП, відповідно до якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Резюмуючи зазначене, враховується сукупність наступних обставин:

1) наявність суттєвої прогалини в законодавстві щодо невизначеності обов`язків членів органів адвокатського самоврядування стосовно заповнення та подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

2) зазначена правова невизначеність створює підвищений суспільний інтерес у її правовому врегулюванні;

3) наявність необхідності у дотриманні строків розгляду справи;

4) наявність необхідності у забезпеченні реалізації права на захист особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та заявленим клопотанням про зупинення строків розгляду справи така особа реалізувала своє право на захист.

На підставі викладеного, суд вважає можливим зупинити строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 , що не суперечитиме вимогам національного та міжнародного законодавства.

Керуючись ст. 1, ч. 1 ст. 268, ч.ч. 1, 4 ст. 277 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

П О С Т А Н О В И В:

Строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (судова справа №490/7133/21, н/п 3/490/3468/2021) - зупинити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Дірко І.І.