1Справа № 335/3149/22 3/335/1112/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 067906, 02.06.2022 року о 21 год 25 х. в м. Запоріжжі, міст Преображенського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді камеру. Від керування відсторонений шляхом постанови ТЗ в безпечне місце. Про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5. ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судово засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просив провадження по справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з викладеними обставинами в письмовому клопотанні адвоката.

30.08.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Корягіна Ю.С., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002707, подала на адресу суду електронної поштою письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з тих підстав, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлено і відеозаписом не підтверджено, а перебування його за відсутності встановленого факту керування транспортним засобом не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вказує, що на протязі всього відеозапису ведеться запис про з`ясування відносин між працівниками поліції, військовими та лікарями. Крім того, звертає увагу на те, що в медичному закладі належного обстеження не надано, постійні звинувачення та неналежне ставлення до пацієнта. По при скарги на біль в області серця жодної медичної допомогти не надано. Враховуючи викладене, просила провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані документи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється, серед іншого керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає (у спірному випадку) в ухиленні особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, доказуванню підлягає: факт керування особою транспортним засобом; наявність обґрунтованих підстав вважати, що така особа перебуває у стані сп`яніння; факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, для притягнення до відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, необхідне підтвердження належними, допустимими і достатніми доказами всіх зазначених обставин у їх одночасній сукупності.

Відповідно до визначень, наданих у ст. 5 Закону України «Про дорожній рух та його безпеку», дорожній рух це процес руху по дорогах та інших місцях, де це не заборонено даним Законом, транспортних засобів та учасників дорожнього руху і пов`язаних з ним суспільних відносин; керування транспортним засобом це вплив на органи керування транспортного засобу, що призводить до зміни його положення, напрямку та швидкості руху.

Також відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

У постанові від 20.02.2019 по справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Згідно визначень, наведених в п. 1.10. ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В свою чергу, під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 02.06.2022 року о 21 год 25 х. в м. Запоріжжі, міст Преображенського автомобілем марки «BMW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 , як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 5 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року: нагрудний відеореєстратор включається з моменту початку виконання поліцейським службових обов`язків, а відео зйомка повинна вестись безперервно.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівниками поліції не надано відеозапис зупинки водія. Також суд зазначає, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що до матеріалів справи долучено відеозапис, з якого неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Під час відеозйомки не зафіксовано момент керування порушником транспортним засобом, взагалі відсутнє повне зображення транспортного засобу та його державного номерного знаку.

А згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року вказав, що доказом порушень ПДР не можу бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Отже, суддею встановлено порушення працівниками поліції процедури фіксації проходження огляду на стан сп`яніння та безпідставність вимоги його проходження ОСОБА_3 , зважаючи на те, що останній заперечує факт керування ним транспортним засобом, а наявний доказ (відеозапис, доданий до протоколу) суд визнає недопустимим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Долучені до справи рапорти поліцейських не є достатнім та переконливим доказом на підтвердження наявності в діях особи складу даного адміністративного правопорушення.

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, співробітниками патрульної поліції суду не надано.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Дослідивши та оцінивши відомості протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку недоведеність того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та в зазначеному місці з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а перебування в стані алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Отже, вилучене в ОСОБА_1 посвідчення водія слід повернути власнику.

На підставі вище викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 130, 245, 251, 252, 254, 266, 280 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.08.2011 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров