Справа № 461/1977/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/1004/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласдено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /становить 17 000,00 грн/ в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 496,2 грн судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 11.04.2022 року о 09 год 42 хв у м. Львові на пр.Свободи, 17, керував транспортним засобом «Chery Tiggo» днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного пристрою «Drager» Alсotest 6820, прилад ARHK-0121, тест 1105, проба позитивна 0,34 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року, скасувати зазначену постанову та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що твердження в оскаржуваній постанові про те, що апелянт в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином не відповідає дійсності, оскільки він не отримував жодних повісток та повідомлень щодо того коли та де буде розглядатися складений відносно нього протокол, тобто він не знав і не міг знати про те, що відбувались судові засідання в Галицького районному суді м. Львова, а тому не міг подати жодних клопотань.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не являється доказом, так як складається як констатація певного факту, який сприймає сам працівник поліції, який складає вказаний протокол, а тому це є суб`єктивним сприйняттям особи. Крім того, працівниками поліції не було зазначено, які є ознаки сп`яніння, на які працівники повинні посилатися, як на підставу для освідування та направлення на медичний огляд.

Наголошує, що не був згоден з даними Драгера, оскільки ні того дня, ні напередодні не вживав будь-яких алкогольних напоїв.

Стверджує, що відеозапис наданий інспекторами поліції є неповний та не містить моментів повного спілкування апелянта з правоохоронцями.

Звертає увагу, що сам по собі акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, є лише доповненням до використання приладу Драгер.

Акцентує, що під час того, як працівники поліції дістали наконечник для трубки алкотестеру, в яку потрібно було дихати, то його спочатку підняли догори та деякий час тримали в такому положенні, і тільки потім запропонували апелянту продути прилад.

Також зазначає, що під час активних бойових дій, зокрема, і в межах Чернігівської області, він за власні кошти та на власному транспортному засобі допомагав привозити, як гуманітарну допомогу, так і вивозив людей із зон бойових дій.

Так, ввечері 10.04.2022 апелянт виїхав з. м.Чернігів, при цьому з ним в автомобілі знаходились дві неповнолітні дитини, яких він повинен був доставити в м.Львів. Близько 08.00 год. 11.04.2022 прибув до м.Львів, де передав дітей уповноваженим особам, та поїхав завантажити гуманітарну допомогу, яку повинен був доставити в м.Чернігів.

Зазначає, що у вказаний період апелянт часто їздив до м.Львів та до інших міст України на волонтерських засадах, а тому не вживав алкогольних напоїв, а лише безалкогольні енергетики та квас.

Звертає увагу, що алкотестер показав 0,34 проміле алкоголю, що лише на 0,14 проміле більше, ніж зазначено в інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, нгакроктиченого чи іншого спяніння або пербування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», де гранична норма алкоголю допустима у крові встановлена 0,2 проміле.

Зазначає, що з відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що будь-які видимі ознаки сп`яніння у апелянта були відсутні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.04.2022 року серії ААБ №199920 (а.с.2); результатами приладу «Drager» Alсotest 6820, прилад ARHK-0121, тест 1105, проба позитивна 0,34 проміле (а.с.1); відеоматеріалами (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4), які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано подію, яка мала місце 11.04.2022, зокрема, на ньому відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат позитивний 0,34 ‰.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», як і щодо результатів проведеного огляду не висловлював.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №199920 від 11.04.2022 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.

Твердження про те, що встановлення стану сп`яніння відбувалося за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6820, який має похибку, а тому такі не можуть братися до уваги, не є слушними з огляду на таке.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі Інструкція) визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.

У технічних параметрах приладу «Drager Alkotest 6820» зазначено, що границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, зокрема, становлять: абсолютна похибка (Д): ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰.

Таким чином, навіть якщо враховувати допустиму норму алкоголю у видихуваному повітрі та похибку приладу «Drager Alkotest 6820», вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 перевищував допустиму норму на 0,10 ‰. Поміж тим, положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», з результатом якого погодився, заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів протилежного суду не представив. Таким чином у апеляційного суду відсутні підстави вважати результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що становив 0,34%, неналежним доказом у справі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження таких дій і їх результатів.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк