П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" травня 2022 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 с.Нісмичі

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 03.11.2020р. о 10.50год. в с.Забужжя Червоноградського району керуючи автомобілем марки «Шевролет Каптіва» д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, безпечного бокового інтервалу, безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок чого, автомобілі отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою від 08.12.2020р. по справі призначено судову автотехнічну експертизу обставин та механізму дорожньо-траснпортної пригоди, яка мала місце 03.11.2020р. на перехресті вулиць Шевченка-Л.Українки в с.Забужжя Сокальського району Львівської області, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Постановою від 19.04.2021р. на клопотання експерта уточнено вихідні дані вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди

05.11.2021р. дана справа повернулася з експертизи з висновками експертиз.

Правопорушник та його захисник Педа В.С. в судовому засіданні просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий та його захисник в судове засідання не прибули. Однак, 19.11.2020р. ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що дана ДТП відбулася з вини правопорушника та вказав обставини вчинення ДТП.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи №256 від 26.04.2021р. встановлено, що у даному випадку мало місце зустрічне кутове зіткнення автомобілів марки «Шевроле Каптіва» д.н.з. НОМЕР_2 та «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_3 при якому в контакт увійшли передня частина автомобіля Шевроле Каптіва та ліва передньо-бокова частина Шкода Фабія, а повздовжні осі цих транспортних засобів розміщувалися під кутом біля 1350 .

Установити в якому місці дороги відбулось зіткнення автомобілів та як вони розміщувалися при цьому в цей момент відносно елементів дороги не виявилось можливим.

Також, з дослідженого висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи №255 від 28.10.2021р. встановлено, що у показаннях водія автомобіля марки «Шкода Фабія» ОСОБА_3 немає достатнього об`єму інформації, яка б могла характеризувати механізм зближення транспортних засобів учасників ДТП до місця зіткнення, невідомі траєкторії руху транспортних засобів перед моментом виникнення небезпеки для руху транспортних засобів перед моментом виникнення небезпеки для руху, невідоме значення швидкостей руху автомобілів, а також, через відсутність слідів коліс автомобіля «Шевроле Каптіва» на місці пригоди, утворених в моменти зближення чи контакту автомобілів дати категоричні відповіді на вказані питання, виходячи із механізму розвитку ДТП заданого водієм ОСОБА_2 (варіант 1) не вдається можливим.

Якщо дорожня ситуація розвивалась так як це зазначено у варіанті №2 (відповідно до показань водія автомобіля «Шевроле Каптіва» ОСОБА_1 ), то у такій дорожній ситуації водій автомобіля «Шевроле Каптіва» ОСОБА_1 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 12.3 та 12.4 ПДР України у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухатись із швидкістю не більше 50 км/год. та із моменту виявлення автомобіля «Шкода Фабія» на смузі призначеній для руху до м.Сокаль негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Якщо дорожня обстановка розвивалась так як це заначено у варіанті 2 то у такій дорожній ситуації водій автомобіля «Шкода Фабія» ОСОБА_2 повинен був з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.2; «б», «д» 2.3; 10.1; 11.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухатися правою стороною проїзної частини вибраного напрямку та не виїжджати на зустрічну смугу руху.

Якщо дорожня ситуація розвивалась, так як це задано у варіанті 2 то водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути настання даної ДТПП і полягала ці технічна можливість у неналежному виконанні вказаним водієм ПДР України.

При заданих вихідних даних, варіант 2, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути настання даної ДТП шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу.

Виходячи із вище проведених досліджень при заданих вихідних даних (варіант 2) в діях водія ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.

Таким чином, із встановлених експертом обставин, суд дійшов висновку про те, що у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03.11.2020р. в с.Забужжя на перехресті вулиць Шевченка-Л.Українки не має вини автомобіля марки «Шевроле Каптіва» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можна дійти однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 та 122-4 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 245, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина