ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1056/22 Справа № 211/2180/22 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Дороша С.П. у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу адвоката Дороша С.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень. Разом з цим, судом не було позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, так як згідно довідки НАІС останній не отримував посвідчення водія.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 червня 2022 року о 11-17 годині, у м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, по вул. Володимирівська, буд. 50 керував транспортним засобом Mercedes-Benz 200D д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

В апеляційній скарзі адвокат Дорош С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- суд віднісся до розгляду справи формально, без всебічного дослідження усіх доказів та без надання їм належної оцінки, що призвело до прийняття необгрунтованого та незаконного рішення;

- працівниками поліції було порушено порядок оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, визначений КУпАП;

- матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 було повідомлено про час і дату судового засідання;

- не доведеним є факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- відеозаписи з бодікамер поліцейських містять невідповідності та відсутність деяких проміжків часу, тобто записи є не безперервними;

- матеріали відеофіксації не містять інформації про ознайомлення ОСОБА_1 з його правами і протоколом про адміністративне правопорушення та про відсторонення його від керування транспортним засобом шляхом передачі тверезому водієві;

- пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.06.2022 року містять інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме, що в присутності свідків особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, було ознайомлено із змістом адміністративного протоколу, зі своїми правами і обов`язками передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КупАП.

Також апелянт подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року, яке мотивував тим, що суд розглянув вищезазначену справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча в матеріалах немає жодного доказу того, що останнього було належним чином повідомлено про час та дату судового засідання. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 15.08.2022 року з ЄДРСР.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Дороша С.П., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №231701, який складено правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.06.2022 року; відеозаписом зі службового портативного відео-реєстратора працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, а в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували, доводи ж апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, а посилання на те, що огляд відбувся з порушенням, не відповідає положенням ст. 266 КУпАП, оскільки в даному випадку під час огляду працівниками поліції були залучені свідки та проводилася фіксація на бодікамеру патрульних поліцейських.

У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Лише у вказаних випадках п.7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, передбачає огляд водія в найближчому закладі охорони здоровя, однак матеріалами провадження такі обставини не встановлені.

Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №231701, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.06.2022 року, рапорту інспектора ППП Галиги В. та відеозапису події у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Також зазначеними доказами зафіксовано й те, що ОСОБА_1 на пропозицію патрульних поліцейських пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у встановленому законом порядку не погодився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП.

Посилання адвоката в своїй апеляції на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованим та спростовується як рапортом інспектора ППП в місті Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області ДПП Галиги В. від 24.06.2022 року, з якого убачається, що 24.06.2022 року було зупинено автомобіль Mercedes-Benz 200D д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого водій ОСОБА_1 відмовився, так і відеозаписом фіксування адміністративного правопорушення, з якого убачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, коли керував транспортним засобом та не заперечував цей факт. Також з відеозапису вбачається, що всі зазначені дії відбуваються в присутності двох свідків. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, позаяк місцевим судом ОСОБА_1 було визнано винним саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Крім того, під час складання адміністративного протоколу було встановлено, що ОСОБА_1 немає прав на керування транспортним засобом відповідної категорії, тож, відносно нього була винесена постанова ДПО8 798065 за ч. 2 ст.126 КупАП.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, то це спростовується матеріалами справи, де зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом відповідно до ст. 266 КупАП шляхом передачі тверезому водієві, до того ж, цей факт не спростовує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на небезперервність відеозапису, наявного в матеріалах справи, не є слушними, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу працівниками поліції не роз`яснювалися ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, є безпідставними та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 231701 від 24.06.2022 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозаписом зі службового портативного відео-реєстратора працівників ППП в місті Кривому Розі.

До того ж, згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тоді як розгляд матеріалів за ст. 130 КУпАП віднесено до компетенції суду ( ст. 221 КУпАП), а не органів Національної поліції ( ст. 222 КупАП). Враховуючи те, що розгляд справи поліцейськими не проводиться, порушення права ОСОБА_1 на захист не встановлено, а також відповідно до ст. 256 КУпАП участь захисника при складанні протоколу не є обов`язковою.

Не є слушними, на думку апеляційного суду, і посилання апелянта на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч.3 ст. 266 КупАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, і як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_1 не скористався правом зазначити у протоколі свої зауваження чи заперечення щодо вищевказаних обставин.

Таким чином, апеляційним переглядом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Таким чином, перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП, і доводи апеляційної скарги не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також судом в даному випадку обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки згідно з довідкою НАІС ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

У контексті вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування, у зв`язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Дорошу С.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Дороша С.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко