Справа № 698/239/22
Провадження № 3/698/219/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 р. Суддя Катеринопільського районного суду Баранов О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.03.2022 року серії ААБ № 186251 зазначено, що 16.03.2022 року о 16 годині 00 хвилин по вул. В.Чорновола, у селищі Катеринопіль, Звенигородського району, Черкаської області ОСОБА_1 , керував автомобілем марки MAZDA, модель 6, реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння наявність, якого підтверджується оглядом, проведеним працівниками поліції за допомогою приладу Драгер, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи вважається повідомленим шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади України (аналогія закону ч. 11 ст. 128 ЦПК України). Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.04.2022 року № 539 є призваним за мобілізацією і перебуває у лавах ЗС України.

В судовому засіданні уповноважений працівник поліції повідомив, що після зупинки автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , за згодою останнього, здійснив огляд особи за допомогою приладу Драгер, який показав ступінь сп`яніння 2,33. Пояснив, що підставою для проведення огляду стала наявність у водія запаху алкоголю з ротової порожнини. Зауважив, що відомості про наявні у особи ознаки сп`яніння ним не було зазначено у протоколі, оскільки він покладався на показник приладу Драгер. Також пояснив, що з тих же мотивів не вніс до протоколу відомості про встановлений за допомогою приладу Драгер показник сп`яніння. Крім того, пояснив, що на час проходження огляду, показник стану сп`яніння, був чітко визначеним у квитанції, яка була отримана за допомогою приладу Драгер і йому не відомо, чому на час дослідження вказаної квитанції у суді остання не містить визначення показника сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 16.03.2022 року серії ААБ № 186251 вбачається, що 16.03.2022 року о 16 годині 00 хвилин по вул. В.Чорновола, у селищі Катеринопіль, Звенигородського району, Черкаської області ОСОБА_1 , керував автомобілем марки MAZDA, модель 6, реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння наявність, якого підтверджується оглядом, проведеним працівниками поліції за допомогою приладу Драгер, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України. При цьому вбачається, що вказаний протокол не містить визначення як ознак сп`яніння у зв`язку із наявністю яких було проведено огляд, так і показника ступеня алкогольного сп`яніння, виявленого у ОСОБА_1 .. Крім того, протокол не містить відомостей, які б дозволяли ідентифікувати прилад за допомогою, якого було проведено вказаний вище огляд.

З квитанції, яка була отримана за допомогою приладу Драгер та є додатком до протоколу від 16.03.2022 року серії ААБ № 186251 вбачається, що остання не містить показника стану сп`яніння, який був виявлений у ОСОБА_1 ..

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що останні виготовленні шляхом рукописного заповнення поліцейським друкованої форми пояснення, яка містить ідентичний друкований зміст, а також зазначення показника 2,33 проміле та підписи свідків.

З відомостей, що містяться на CD диску, який додано до матеріалів справи вбачається, що останні не містить зображення показника стану сп`яніння на дисплеї спеціального технічного засобу Драгер, який було використано для огляду особи.

Крім наведеного вище, суддею встановлено, що як опис матеріалів справи, так і самі матеріали не містять: відомостей про наявність акту огляду, складеного за наслідками проходження огляду за допомогою приладу Драгер. Проаналізувавши сукупність даних обставин суд приходить до висновку, що відсутність у матеріалах справи, вказаних відомостей, унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки будь яких інших даних, які б об`єктивно підтверджували наявність у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів; порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, останній поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".
У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суддя визнає, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки визнає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили факт керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, враховуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, які містять наведені вище істотні недоліки, суд визнає, що стороною обвинувачення не надано інших належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд тлумачить на його користь та за наведених вище обставин, визнає, що у даній справі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Катеринопільський районний суд Черкаської області.

Суддя: Баранов О.І.