Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/214/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2022 року.Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 496 грн 20 коп.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 10.04.2022 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1 по просп.Університетському, 15-а у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Lexus LX 470», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №125 від 10.04.2022 року, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно після 20 год. 00 хв. 10.04.2022 року мій транспортний засіб «Lexus LX 470», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по вулиці Попова, однак за його кермом перебував ОСОБА_2 , а апелянт знаходився в автомобілі в якості пасажира. У цей час апелянт попросив останнього заїхати на АЗС «ОККО» через автостоянку гіпермакету «Епіцентр», оскільки там на мене повинен був чекати постачальник з товаром, частину якого мав намір передати як гуманітарну допомогу, однак на той момент стоянка вже була зачинена шлагбаумом, а тому ми під`їхали на АЗС «ОККО» (проспект Університетський), де апелянт побачив транспортний засіб постачальника. ОСОБА_2 , поспішаючи у справах, про які попереджав мене заздалегідь, вийшов з автомобіля і пішов, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Після цього до мене підійшли працівники поліції та в ході розмови, нібито виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, пройти такий огляд на місці мені поліцейські не запропонували, а також не роз`яснили, чому необхідність проходити такий огляд, оскільки за кермом не перебував а перебував безпосередньо біля автомобілю, не роз`яснили наслідків проходження огляду або відмови його від проходження. ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу для проведення огляду оскільки така ситуація у мене склалася вперше, а тому вважав, що зобов`язаний виконувати надані поліцейським вказівки. Також звертаю увагу суду на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та на ненадання мені працівниками поліції можливості реалізувати право на отримання правової допомоги.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність у працівників поліції достатніх правових підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу.

Працівники патрульної поліції підійшли самі, почавши розмову.

Як вбачається з матеріалів справи, відеофіксацію працівники патрульної поліції і саме той працівник поліції який складав протокол не вів взагалі, а посилання судді першої інстанції на відеозаписи з нагрудної камери є безпідставним та не доводять жодної події, оскільки зроблені іншим працівником патрульної поліції який прийшов пізніше і розпочав фіксацію.

Крім того, під час розгляду, судом був досліджений диск з відеозаписами з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського.

На Відеозаписах, які містяться на диску, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, частково відображені події, але на них відсутні відомості щодо керування мною автомобілем в стані алкогольного спяніння, оскільки запис розпочинається вже з моменту перевірки документів у чоловіка, який був безпосередньо біля автомобілю, та не зафіксована сама подія керування саме мною. При цьому, на диску міститься три самостійні відеозаписи, які перериваються, а тому з них неможливо достовірно встановити чи були дотримані поліцейськими вимоги ст.266 КУпАЛ, тобто присутність під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків відеозаписами не підтверджується, а тому цей відеозапис не відповідає вимогам Інструкції. Більш того зміст вказаних записів об`єктивно не підтверджує відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, керування мною транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. За таких умов зазначені відеозаписи суд повинен визнати недопустимими доказами.

В постанові зазначено, що з файлів відеозаписів з камер зовнішнього спостереження, розташованих на АЗС (з двох ракурсів), під назвами « ОСОБА_1 » видно рух транспортного засобу чорного кольору та автомобіля патрульної поліції, що рухався безпосередньо за ним. При цьому, зафіксований рух автомобілів на АЗС з обох відеозаписів відбувався у часовому проміжку з 20:21:35 по 20:21:45, що взагалі не збігається з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (відеофайл «ехрог1-9ітпо»), яким автомобіль патрульних заїзжає на заправку о 20:21:21 та на нагрудну камеру не зафіксовано рух транспортного засобу державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та не зафіксовано його зупинку та миттєвий вихід працівників поліції зі службового автомобіля і наближення їх до зупиненого транспортного засобу. Вказане ще раз доводить відсутність фіксації керування автомобілем та будь які інші дії описані в постанові від 22.06.2022 року Також в постанові зазначено, що зі змісту відеозапису (відеофайл «ехроі!-967т8», а.с.27) вбачається, що у часовий проміжок з 20:24:53 по 20:24:57 ОСОБА_1 на запитання поліцейського чому він п`яним сів за кермо, пояснив це вимушеними обставинами, за що вибачився (20:25:08). Але я не почув розбірливо запитання, лише відповів на те чому в цей час перебував в стані алкогольного сп`яніння та жодними словами не вказував. Що саме я був за кермом та мене патрульні жодного разу не спитали хто перебував за кермом і де водій. Тобто вказане не спростовує свідчення свідка ОСОБА_3 , а навпаки підтверджує.

З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Кропивницьким апеляційним судом матеріали даного адміністративного провадження призначалися на 22.08.2022, 07.09.2022, 30.09.2022, повідомлення ОСОБА_1 направлялося поштовим повідомленням на адресу зазначену в протоколі про вчинення адміністративне правопорушення та вказану в апеляційній скарзі самим апелянтом.

ОСОБА_1 19.08.2022 було надано заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з виїздом апелянта за межі міста та повідомленням, що договір на укладення правової допомоги з адвокатом про представлення інтересів у Кропивницькому апеляційному суді не укладено у зв`язку з хворобою адвоката.

06.09.2022 ОСОБА_1 повторно було надіслано заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, оскільки адвокат Комаха Т.С. хворіє, та апелянт не має можливості укласти договір про представлення інтересів в суді.

28.09.2022 ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки проходить курс лікування, не може приймати участь в судовому засіданні та договір з адвокатом не укладено. До заяви була долучена довідка ДУ «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області», в якій зазначено, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою в поліклініку ТМО МВС України в Кіровоградській області з 27.09.2022 продовжує хворіти.

Адвокат Комаха Т.С. 29.09.2022 на адресою Кропивницького апеляційного суду надіслала заяву в якій зазначила, що станом на 29.09.2022 між нею та ОСОБА_1 не укладався договір про надання правової допомоги, щодо представлення інтересів ОСОБА_1 в Кропивницькому апеляційному суді. Зазначила, що одразу після одужання ОСОБА_1 буде укладено договір про надання правової допомоги.

Враховуючи, що судом, з достатньою мірою, вжито всіх заходів для того, щоб ОСОБА_1 мав можливість надати свої аргументи під час слухання цієї справи у суді, та достеменно знав про час та місце розгляду поданої апеляційної скарги, проте на судові засідання не з`явився, хоча самостійно подавав заяви про перенесення розгляду справи, суд приходить до висновку, що по справі маються всі дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи.

Довідка долучена до заяви про перенесення розгляду справи не містить підтвердження перебування ОСОБА_1 на лікуванні та неможливості прибути в судові засідання.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Висновки суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №240546 від 21.05.2021, протоколом про адміністративне правопорушення від 10.04.2022 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №125 від 10.04.2022 року (а.с.3), копією посвідчення водія (а.с.4) та відеозаписами події (а.с.5).

Відповідно до п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння були вказані поліцейським в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння водія та висновком щодо результатів медичного огляду в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради».

Для повного та всебічного розгляду справи, було переглянуто відеозапис події з нагрудних камер поліцейських, який підтверджує факт руху транспортного засобу чорного кольору, а саме «Lexus LX 470», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , його зупинку та авто патрульних. ОСОБА_1 на запитання поліцейського чому він п`яним сів за кермо, пояснив це вимушеними обставинами, та вибачився. Таким чином, ОСОБА_1 не лише не заперечував керування транспортним засобом саме ним, а не іншою особою, зокрема ОСОБА_2 , а й підтвердив дані обставини.

ОСОБА_1 не заперечував факт того, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки повідомив, що до цього вжив алкогольні напої.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи за ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проведено у відповідності із вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року лікарем закладу охорони здоров`я ОСОБА_4 , що підтверджується складеним ним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 10.04.2022 року та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Надані поліцейськими відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості підставно враховані судом при винесенні рішення.

Те, що відеозапис, який було надано до суду не є безперервним, саме по собі не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, як про те вказує апелянт, оскільки КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. З переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 10.04.2022 на місці зупинки водія ОСОБА_1 .

З матеріалів провадження вбачається, що протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, підпис поліцейського, що склав протокол, що цілком відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що командир взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Р.В. був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 . Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що командир взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Пастушенко Р.В. діяв у межах наданих йому повноважень та в судовому засіданні суду першої інстанції засвідчив факт складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №296981.

Посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні, що працівниками поліції порушено процедуру огляду, передбачену ст. 266 КУпАП, оскільки не було залучено свідків є безпідставним.

Апеляційний суд звертає увагу, що були внесені зміни за Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху № 1231-IX, за якими частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції: зокрема, зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що працівники поліції застосували технічний засіб відеозапису, який долучили до матеріалів, тому необхідності в залученні свідків не було.

Зазначені апелянтом обставини не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на те, що працівники поліції особисто доставили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, де був проведений огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, відсутність направлення в матеріалах справи є логічним, оскільки воно має бути надане саме закладу охорони здоров`я, як підстава такого огляду.

Сторона захисту не позбавлена можливості надавати докази до суду з метою обґрунтування апеляційних вимог. Посилаючись на недотримання вимог щодо порядку проведення медичного огляду до суду не надано належних доказів щодо проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я без належних на те підстав.

Відеофіксацією зазначено місце та порядок проведення медичного огляду. ОСОБА_1 не заперечував та не висловлював зауважень щодо місця та порядку проведення огляду.

За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 була надана можливість як судом першої інстанції так і апеляційним судом надати свої покази у справі, проте він ним не скористався, до суду не з`явився.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та призначено справедливе стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 та запобігати в подальшому вчинення останнім нових правопорушень.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова