Житомирський апеляційний суд
Справа №282/794/21 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія ст. 130 ч.1 КупАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гарбузюка О.О. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гарбузюка О.О. на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2021року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 21.06.2021 о 01 годині 20 хвилин в с. Велика Волиця по вул. Зарічній, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення відповідальності адвокат Гарбузюк О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Любарського районного суду Житомирської області від 24.09.2021 року, постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена упереджено, з порушеннями норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує, що судом при розгляді справи було проігноровано усі заперечення та клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом взагалі, та більше того в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що рапорт поліцейського ГРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Дідківського М.О. від 21.06.2021 року є внутрішньовідомчим документом ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та не може безумовно трактуватися як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого останньому правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП., тим більше що складений він посадовою особою, яка безумовно являється зацікавленою особою щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Вказав, що письмові пояснення свідків написанні особисто працівником поліції і у цих поясненнях відсутні попередження свідків про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. В судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтвердили свої письмові пояснення, а взагалі плуталися в них та суперечили одна одній. Крім цього, надані в судовому засіданні пояснення поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прямо суперечать поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 не містять підтвердження того факту, що увесь їх зміст написано з її слів вірно та прочитано нею, що ставить під сумнів дані пояснення.

Зазначає, що поліцейський ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що за обставин 21.06.2021 року ним було застосовано спецзасіб «сльозогінний газ» відносно ОСОБА_1 , хоча протоколу за ст.185 КУпАП поліцейські не складали. В матеріалах справи відсутня копія рапорту поліцейського про застосування спецзасобу до ОСОБА_1 .

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №123343 від 21.06.202 року відсутня будь яка інформації про відсторонення водія від керування транспортним засобом та інформація про тимчасове затримання транспортного засобу.

Крім того в матеріалах справи та у самого водія відсутня копія направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, як того вимагає ч.6 ст.266 КУпАП та п.8 розділу II Наказу МВС та МОЗ 1452/735.

Зазначає, що ОСОБА_1 при складанні протоколу поліцейськими не було роз`яснено права передбачені ст.268 КУпАП.

Також вказує на те, що інші матеріали справи щодо ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння останнього не тільки не підтверджують, а навіть не містять акту огляду ОСОБА_1 на предмет ознак алкогольного сп`яніння за участю та підписами свідків. Яким чином поліцейські встановили факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та чим це підтверджується, залишається незрозумілим.

Стверджує, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а наявні матеріали справи не доводять обставини щодо даного правопорушення, що в своїй сукупності свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Гарбузюк О.О. підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, просили її задовольнити.

Під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що являється сестрою ОСОБА_1 , який у вказаний в протоколі день, близько опівночі, приїхав до неї у гості. Так як ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та не бажаючи конфлікту з чоловіком, вона попросила покинути її домоволодіння. Виходячи з її домоволодіння, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу гучної музики, яка долинала з автомобіля ОСОБА_1 після цього інциденту, ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння автомобіля, та з ОСОБА_7 , який перебував за кермом автомобіля, залишили місце події.

Також допитано свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що 20 червня 2021 року у вечірню пору до ОСОБА_1 , який являвся її на час правопорушення цивільним чоловіком, а зараз чоловіком, приїхав ОСОБА_7 та відвіз ОСОБА_1 , який був випивший до його сестри в с. Велика Волиця. В нічну пору, до неї зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що незнайомий йому чоловік пошкодив автомобіль ОСОБА_1 , на що вона попросила ОСОБА_7 принести їй ключі від автомобіля. Після чого, близько четвертої години працівники поліції привезли ОСОБА_1 та вручили їй документи на автомобіль. ОСОБА_1 вмивався, оскільки працівники поліції застосували газового балончика. Вона повідомляла працівникам поліції, що автомобілем керував ОСОБА_7 , а не ОСОБА_1 , однак, останні не перевірили її повідомлення. Вранці зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_9 , та попросила поїхати з нею відремонтувати автомобіль ОСОБА_1 . Поїхали в Любар та купили відповідні запчастини після чого повернулись до автомобіля та ОСОБА_9 полагодив автомобіль. Автомобіль, який знаходився поза межами населеного пункту на окраїні ґрунтової дороги забрала особисто.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Гарбузюка О.О. не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Частина 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним п.2.5 Правил, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст.ст.283,284 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 підтверджується зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №123343 від 21.06.2021р., ОСОБА_1 21.06.2021 о 01 годині 20 хвилин в с. Велика Волиця по вул. Зарічній, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол (а.с.2).

Приймаючи рішення, суд 1-ї інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідають вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того з матеріалів провадження вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Також, апеляційний суд, враховуючи приписи ст.251 КУпАП, звертає увагу на те, що з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення документів, зокрема, з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які розповіли про обставини того дня та були запрошені працівниками поліції в якості свідків для засвідчення проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що водій відмовився. Після цього водію було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я на що водій також відмовився. Вказані пояснення засвідчені підписами вказаних свідків (а.с.4-5).

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали свої письмові пояснення в суді першої інстанції та зазначили, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. Тому доводи апеляційної скарги про не роз`яснення при складанні протоколу працівниками поліції Гнатишину В.В. права передбачені ст.268 КУпАП апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Безпідставними також є доводи апелянта про відсутність будь - яких доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, були перевірені судом першої інстанції, який визнав їх неспроможними та такими, що спростовуються дослідженими доказами.

Так свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції та підтримали свої письмові пояснення, зазначили, що в ніч з 20 на 21 червня 2021 року вони почули на вулиці гучну музику. Оскільки в будинку перебувала хвора особа похилого віку, вона з ОСОБА_3 вийшла на вулицю, де помітила ОСОБА_1 , який перебував на подвір`ї його сестри, та ОСОБА_3 попросила зробити тихіше музику. Однак, ОСОБА_1 почав виражатись в її адресу словами нецензурної лайки, кидатись на ОСОБА_3 . Сестра ОСОБА_1 з чоловіком заштовхали ОСОБА_1 до автомобіля, посадили його на водійське сидіння, після чого останній поїхав з місця події. Через деякий час ОСОБА_1 повернувся на місце події та знову включив голосну музику. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вийшли до ОСОБА_1 та попросили виключити музику, на що ОСОБА_1 почав виражатись словами нецензурної лайки. Тоді ОСОБА_2 вирішила зняти ОСОБА_1 , який сидів за водійським сидінням, та ще одну незнайому їй особу, яка сиділа збоку водія, на мобільний телефон. Тоді ОСОБА_1 вхопив її за праву руку та почав рухатись автомобілем. ОСОБА_2 вказала, що біжучи за автомобілем змогла лівою рукою вхопитись за проводи, що виступали з під руля автомобіля, та вирвати їх, внаслідок чого автомобіль зупинився та вона викликала поліцію. Після того, як вона викликала поліцію, чоловік, який перебував в автомобілі поруч водія, вийшов та пішов в невідомому напрямку, а ОСОБА_1 намагався полагодити автомобіль та завести його. Після прибуття поліції, свідки розповіли їм про обставини події.

Вказані обставини підтверджуються рапортом поліцейського ГРПП ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Дідківського М.О. від 21.06.2021 та фотознімками ОСОБА_1 в салоні автомобіля на сидінні водія.

Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки вони надані ними з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. З вказаним висновком погоджується й апеляційний суд.

Також апеляційний суд визнає доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, неспроможними, оскільки відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, і наявність чи відсутність такого направлення не впливає на доведеність складу правопорушення в його діях.

Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у справі доказам та не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не є такими істотними порушеннями, які впливають на доведення його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апелянта щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, заслухавши пояснення свідків, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Гарбузюка О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Любарського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2021року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: