гСправа № 358/757/22 Провадження № 3/358/528/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., за участю особи, у відношенні якої складений адміністративний протокол ОСОБА_1 , його захисника адвоката Біленчука С.М., розглянув адміністративну справу яка надійшла з ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює: ПП « ОСОБА_2 », мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП, -

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.09.2022 року серії ДПР18 №180823, 02.09.2022 року о 22-26 год. в м.Богуслав по вул. Чумацький шлях, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Біленчук С.М. в судовому засіданні заперечували проти обставин викладених в протоколі, вказували, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом; при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, йому не були роз`яснені права за ст.268 КУпАП; свідки поставили свій підпис на незаповненому протоколі; ознаки стану сп`яніння не були озвучені; направлення на медичний огляд виписано після складання адміністративного протоколу; направлення виписано у недійсний медичний заклад; на відеозапису відсутнє відсторонення від керування; особи понятих не були встановлені. Захисник, крім того, зазначив, що з урахуванням вимог п.4 Порядку направлення направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р. та п.6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв.наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015р. № 1452/735, наявні сумніви в неупередженості свідків, оскільки ними був відписаний протокол без ознайомлення з ним. Не була дотримана процедура відсторонення від керування. З цих підстав просили провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи і з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення,, на що вказував Європейський суд з прав людини по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» ( заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» ( заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.1.10 ПДР України, водій -особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 02.09.2022 року, відео з нагрудної камери, направлення водія на огляд, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розписка зобов`язання ОСОБА_5 перегнати автомобіль.

Разом із тим, з доданого до протоколу відеозапису, який був досліджений в судовому засіданні, вбачається, що він не містить підтвердження, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом при обставинах, зазначених в адміністративному протоколі. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, йому не були роз`яснені його права за ст. 268 КУпАП.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України від 26травня 2015 року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного так і міжнародного законодавства.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) - рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, аналізуючи докази по справі, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, за таких обставин необхідно закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 284, 287, 294 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець