Справа №705/2163/22
3/705/1624/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2022 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко Олена Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.06.2022 о 23 год. 15 хв. в с. Родниківка по вул. Київській Уманського району керував автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою Alcotest 6810, який зафіксував показник 1,11 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Каленської С.С. надійшло письмове заперечення, де вона просить про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначила, що матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення згідно з дослідженими відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля та не керував ним, а сам автомобіль перебував на узбіччі. Відсутня на відеозаписах фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за кермом.

У судовому засіданні адвокат Каленська С.С. підтримала письмове клопотання та просила його задовольнити.

Вислухавши думку адвоката Каленської С.С., дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до розділу Технічні дані посібника з експлуатації комплекту приладів для контролю вмісту алкоголю у видихувальному повітрі та протоколювання результатів виміру Алкотестера Драгер 6810, похибка виміряного значення до 1,00‰ складає 0,017‰.

Вміст алкоголю в повітрі, що було видихнуто ОСОБА_1 при проведенні перевірки на стан алкогольного сп`яніння за допомогою зазначеного алкотестера, становив 1,1 проміле, що значно перевищує допустиму норму та не охоплюється похибкою вимірювального значення.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, для фіксування проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту, або у разі відмови такий огляд пройти, є достатнім зафіксувати це на відеокамеру співробітника поліції, а у разі, якщо це не можливо зробити - підтвердженням, зокрема відмови, є пояснення свідків.

У цій справі міститься фіксація на відеокамеру, де зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського відповів, що дійсно випив алкоголь у невістки на дні народження і після того керував автомобілем. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager, результат якого показав 1,11 проміле алкоголю.

Жодних заперечень на місці події щодо обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_1 не зазначив.

Відтак суддя дійшов висновку, що наявні у справі матеріали є достатніми для встановлення усіх обставин у справі.

Суддя вважає, що вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399217 від 01.06.2022, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, де поставив свій підпис; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова, що дали поліцейським підстави для проведення відповідного огляду, та результат огляду на стан сп`яніння, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, про що поставив свій підпис; результатом алкотестеру Drager, який показав 1,11 проміле, з результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 згоден, про що поставив свій підпис; відеозаписом події, що мала місце 01.06.2022, який міститься на DVD-диску, доданому до матеріалів справи.

За таких обставин дії поліцейських щодо проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Посилання захисника Каленської С.С. на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються особистими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких останній сам вказує, що вживав алкогольні напої.

Крім того, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 ніяких заперечень не мав щодо керування ним транспортним засобом, що видно із відеозапису, долученого до матеріалів справи. Ніяких інших осіб, які б мали відношення до керування автомобілем, на відеозаписі не зафіксовано. Тому до тверджень захисника суддя ставиться критично та оцінює їх як намагання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, уникнути такої відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вище викладене, за наведених фактичних обставин справи судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.9а ПДР, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, повно та всебічно досліджених під час розгляду адміністративного матеріалу.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, керуючись ст. ст. 33, 284, 287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Єщенко