Справа № 541/1573/22
Номер провадження3/541/709/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17 липня 2022 року серії ААБ № 008903 17 липня 2022 року о 22 год 22 хв ОСОБА_1 в м. Миргороді по вул. Сорочинській керував транспортним засобом ЗАЗ 110280, реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи обмеженим у праві керування постановою Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22 березня 2019 року, чим порушив ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 свою провину в скоєному правопорушенні не визнав та пояснив наступне. Про існування постанови державного виконавця про обмеження в праві керування транспортними засобами у зв`язку із заборгованістю по аліментам дізнався саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП. Державний виконавець вказану постанову ОСОБА_1 не вручав, останній її засобами поштового зв`язку не отримував.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суддя повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

З наведеного вбачається, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч. 3 ст. 126 КУпАП обов`язково мають містити не лише належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження, а й документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову, про застосування відносно неї відповідного обмеження.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копію постанови Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував вказану постанову та був обізнаний про його тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами матеріали справи не містять.

В поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він не був обізнаний про існування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження його в праві керування транспортним засобом.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суддя звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суддя не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо обмеження його в праві керування транспортними засобами, суддя приходить до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. М. Вірченко