ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/376/22 Головуючий в 1 інст. Варнавська Л.О.
Провадження № 33/807/350/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що в провадженні районного суду перебуває адміністративний матеріал про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. На момент розгляду справи в суді першої інстанції сплинули передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення стягнення, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування вказує, що постанова районного суду була винесена без його участі. Районний суд не повідомляв його про дату та час судового засідання. Вважає, що суд першої інстанції не виконав обов`язків по здійсненню правосуддя, у визначений законодавством строк не розглянув справу. Суд закрив провадження в справі, але не визнав винуватість ОСОБА_2 , хоча вказаний обов`язок міститься в положеннях КУпАП.

Апелянт наголошує, що винуватість ОСОБА_2 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом, схемою місця ДТП, показаннями водіїв - учасників ДТП, фототаблицею, які підтверджують, що ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Постанову районного суду скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження в справі.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні потерпілий ОСОБА_1 порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 22 квітня 2022 року, посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Встановлено, що місцевий суд розглянув справу без участі потерпілого та належним чином його не було повідомлено про час та день розгляду справи. Матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень потерпілого ОСОБА_1 з приводу того, що про судове рішення він дізнався лише 26 червня 2022 року, ознайомившись із ним у Єдиному державному реєстру судових рішень.

Суд апеляційний інстанції враховуючи вказане, дійшов до висновку, що потерпілий за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Виходячи з вказаних вимог, суддя повинен при розгляді справи в обов`язковому порядку встановити вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з урахуванням оцінених доказів в справі, навіть у разі спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з тим місцевий суд в супереч вказаним вимогам КУпАП не дослідив всіх обставин справи, не здійснив належної оцінки доказів.

Під час судового засідання в суді апеляційної щодо обставин події, потерпілий пояснив, що 08.01.2022 року він на транспортному засобі д.н. НОМЕР_1 приїхав за адресою: Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 53б. Припаркував автомобіль біля під`їзду, вийшов з машини для того, щоб забрати речі з квартири. В цей час автомобіль Ланос д.н. НОМЕР_2 знаходився попереду на відстані приблизно три метри. Після чого, автомобіль Ланос розпочав рух заднім ходом та скоїв наїзд на транспортний засіб Volkswagen Jetta НОМЕР_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що вину в інкримінованому порушенні визнає повністю. Дійсно під час події здійснював рух заднім ходом та скоїв наїзд на транспортним засіб Volkswagen Jetta НОМЕР_1 .

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне надати оцінку доказам у справі, оскільки місцевий суд вказані процесуальні вимоги не виконав.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №330305 від 08.01.2022 року (а.с.1), водій ОСОБА_2 08.01.2022 року о 10 годині 59 хвилин у м. Запоріжжі, вул. Новокузнецька, 53б, керуючи транспортним засобом Ланос д.н. НОМЕР_2 під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого, здійснив наїзд на транспортним засіб Volkswagen Jetta д.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засобі, отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди, постраждалих немає.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані, як порушення вимог п.10.9 ПДР України.

Відповідно до вимог п.10.9 ПДР України встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, якими можливо встановити, що водій ОСОБА_2 проігнорував вимоги п. 10.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Схемою місця ДТП (а.с.2) встановлено розташування транспортних засобів після зіткнення. Також із схеми вбачається, що транспортний засіб Ланос д.н. НОМЕР_2 здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Jetta д.н. НОМЕР_1 , коли здійснював рух заднім ходом.

З письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.3) вбачається, що він під час руху заднім ходом скоїв наїзд на інший транспортний засіб Volkswagen Jetta. Вказав, що є вірогідність того, що на другому транспортному засобі Volkswagen Jetta вже були пошкодження бампера та крила. Потерпілий намагався вирішити вказане питання на місці за грошові кошти.

З письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.4) встановлено, що під час руху заднім ходом автомобіль Ланос д.н. НОМЕР_2 скоїв наїзд на транспортним засіб Volkswagen Jetta НОМЕР_1 . Завдано матеріальні збитки. Пошкоджено переднє праве крило та права частина бамперу.

З фототаблиці (а.с.5) вбачається, що дійсно транспортний засіб Ланос НОМЕР_2 скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Jetta НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної дійшов до висновку, що можливо встановити такий механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди: автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 здійснював рух заднім ходом, водій не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого, здійснив наїзд на транспортним засіб Volkswagen Jetta д.н. НОМЕР_1 .

Таким чином, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 ПДР України.

Дії водія ОСОБА_2 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку між його діями та наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів.

Законом не передбачено будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 8 січня 2022 року, тобто з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_2 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, визнавши винним ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та закрити провадження відносно останнього, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/376/22