ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/681/22 Номер провадження 33/814/1268/22Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Орла В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою адвоката Орла В. В. діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 26 липня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На прохання працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокатом подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 26 липня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним та необґрунтованим.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, не надано можливості скористатися послугами адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння свідки не були залучені. Відеозапис не є безперервним та постійно переривається, а тому це не є належним та допустимим доказом по справі. Відсутні докази наявності та справності газоаналізатора Drager 6820.

Заслухавши адвоката Орла В. В., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

1. Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 318586 від 20 лютого 2022 року, з якого вбачається, що 20 лютого 2022 року о 17 годині 35 хвилин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Subaru» модель «Forester», н.з. « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України; ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Дергачівському районному суді у встановленому законом термін. Крім, того в протоколі містяться підписи ОСОБА_1 з тим що він ознайомлений з місцем та часом розгляду та те що він згоден з протоколом про адміністративне правопорушення.

2. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 - від проходження огляду відмовився.

3. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

4. Відеозаписами долученими до матеріалів провадження, які в повному обсязі були дослідженні судом першої інстанції, та перегнуто судом апеляційної інстанції, з яких вбачається, що водій керував транспортним засобом, та був зупинений працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на місці зупинки чи в медичному закладі, надати свої пояснення відмовився.

5. Рапортом інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Шевченка І., який узгоджується з іншими матеріалами провадження, та вбачається, що водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом , автомобіль залишено на місці зупинки, так як останній не перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху.

Вказані докази є належними та допустимими, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, згідно оскарженої постанови при вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші додані до нього докази.

Твердження апелянта про те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, всупереч вимогам Інструкції та ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП йому належним чином не роз`яснено його права, суд звертає увагу, що в протоколі ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив той факт що йому було роз`яснено його права та обов`язки та погодився з протоколом.

Доводи апеляційної скарги про ненадання ОСОБА_1 можливості підготувати свій захист та скористатися допомогою захисника є безпідставними, оскільки нормами КУпАП не передбачений обов`язок працівників поліції щодо обов`язкового залучення захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а будь-які клопотання від ОСОБА_1 про бажання користуватися послугами захисника він не висловлював.

Доводи адвоката про недопустимість відеозапису як доказу з огляду на його неповноту та порушення безперервності відео фіксації подій, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що останній не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано саме його, який зазначає про свою відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 20 лютого 2022 року, зокрема спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер» та у встановленому законом порядку в медичному закладі, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. Даний доказ, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що порушення принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, відсутність номеру та серії відеокамери, дати виробництва та назви, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та в даному випадку доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи, щодо скасування постанови є неспроможними, щоб скасувати фактично правильне рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Орла В. В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 26 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко