ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2070/22

Провадження № 33/4820/543/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гіппіуса Олександра Борисовича, потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Якимчук Надії Павлівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є приватним підприємцем, солдатом в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця по АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 07 серпня 2022 року перебуваючи по АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: умисні дії психологічного характеру, яке виражалось у висловлюванні в її сторону грубою нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Непогоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Постанову вважає незаконною, необґрунтованою, постановленою за неповного з`ясування обставин справи.

Вказує, що домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини він не вчиняв, тому в його діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції в повній мірі.

Статтею1732 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні домашнього насильства визнав частково. Зокрема, пояснив, що домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 не вчиняв. Однак, не заперечив, що 07серпня 2022 року зі свого мобільного телефону на мобільний телефон колишньої дружини ОСОБА_2 направляв повідомлення зі словесними образами.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених судом об`єктивних та суб`єктивних доказів.

Так, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 підтверджується, що 07 серпня 2022 року її колишній чоловік ОСОБА_1 на її мобільний телефон надсилав смс - повідомлення образливого змісту з погрозами фізичної розправи, принижував її, що негативно могло відобразитись на її психічному здоров`ю.

Підстав сумніватись у достовірності наданих пояснень апеляційний суд не вбачає, оскільки такі узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Так, відомостями із роздруківок скріншотів із мобільного телефону потерпілої ОСОБА_2 , який був оглянутий в апеляційному суді, підтверджується, що із мобільного телефону НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на мобільний телефон потерпілої 07 серпня 2022 року о 06 год. 00 хв. та о 21 год 50 хв. надсилались смс - повідомлення із словесними образами, приниженнями останньої та погрозами фізичної розправи, в тому числі - «БРЕХЛО ЗДОХНИ!!!».

У своїх письмових поясненнях від 08.08.2022 року, наданих працівнику поліції одразу після вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 підтвердила, що останній вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у нецензурних образах та погрозах фізичної розправи (а.с. 3).

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 437779 підтверджується, що 07 серпня 2022 року ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , яке виражалось у висловлюванні в її сторону грубою нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою. Внаслідок цього могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю (а.с. 1).

Відомостями із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.08.2022 року, підтверджується, що ОСОБА_2 звернулась із заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства. В заяві повідомила, що 07.08.2022 року її колишній чоловік ОСОБА_1 нецензурно висловлювався щодо неї, погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психічному здоров`ю (а.с. 2)

Вищевказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність поводженню.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_4 порушив основоположні права і свободи людини, гарантовані Основним Законом України. Діючи умисно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Таке насильство виразилось у нецензурних образах на адресу потерпілої, погрозах фізичною розправою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, відчуття образи та приниження. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 у ОСОБА_2 виникли побоювання за свою безпеку, емоційна невпевненість у собі, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Доводи ж ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв домашнього насилля психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане спростовується вищенаведеними доказами.

Враховуючи, що постановами Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року та від 25 квітня 2022 року, які набрали законної сили, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП та ч. 2 ст. 1732 КУпАП, тому його дії обґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Що стосується адміністративного стягнення, то апеляційний суд погоджується з видом та розміром такого.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, місцевий суд врахував, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності за апологічні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також враховує, що останній є приватним підприємцем, військовослужбовцем, отримує дохід, отже є платоспроможним.

Тому, погоджується із тим, що стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі є необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень та виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.