ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/841/22 Справа № 201/591/22 Суддя у 1-й інстанції - Мельниченко С. П. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Cуддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Голубніченка Владислава Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року ОСОБА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 23.12.2021 о 01 годині 35 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Пісаржевського, 3, керував т/з «BMW 128», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме, зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Голубніченко В.О. в інтересах ОСОБА_1 25.07.2022, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в яких просить поновити строк на оскарження судового рішення, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В якості обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції не був присутній, а про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 23.07.2022 з ЄДРСР, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова прийнята з істотним порушенням норм процесуального і матеріального права, а висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт зазначає, що суд не врахував і не надав належної оцінки тим обставинам, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , всупереч вимог ЗУ" Про Національну поліцію", був безпідставно зупинений працівниками поліції, які не надали службові посвідчення та не роз`яснили права і обов`язки, гарантовані законом. Більш того, апелянт вказує, що постанову про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення ПДР України, що підтверджувало б правомірність зупинки водія, працівниками поліції не було складено, однак, суд не взяв ці обставини до уваги, й необґрунтовано встановив його вину. Також апелянт звертає увагу суду на те, що, як в оскаржуваному рішенні, так і під час складання протоколу, невірно зазначено прізвище ОСОБА_1 , тому, на думку захисника, постанова суду є незаконною, а протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 052360 від 23.12.2021, є недопустими доказом. Разом з тим, захисник посилається на недопустимість, як доказу й відеозапису, долученого до матеріалів справи, оскільки з нього не можливо встановити дату і час вчинення правопорушення, особу водія, який керував автомобілем, та факт зупинки транспортного засобу. Водночас, адвокат звертає увагу, що відеозапис не був включений працівниками поліції на початку виконання своїх обов`язків та він не є безперервним, проте суд безпідставно послався на цей доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_1 . До того ж, апелянт вказує, що об`єктивна сторона правопорушення, що закидається у провину ОСОБА_1 передбачає наявність одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння, що судом встановлено не було.

Окрім того, апелянт зауважує, що у справі відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а письмові пояснення свідків, є неналежними доказами, оскільки не розкривають змісту правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що закидається ОСОБА_1 , та є ідентичними й не містить підпису особи, яка їх відібрала. З огляду на ці обставини, на переконання захисника, рапорт уповноваженої особи поліції не може бути використаний як єдиний доказ на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненому, тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 та його захисники про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання, не з`явились, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання й апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справа у суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 та будь-якого підтвердження того, що постанова була йому направлена вчасно, матеріали провадження не містять, та, за таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що, з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 052360 від 23.12.2021, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписами з портативних відеореєстраторів патрульних поліції.

Зазначені докази, у своїй сукупності, є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та йому не були роз`яснено права, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли, є надуманими й розцінюються судом як спосіб захисту, оскільки а ні на відеозаписі, а ні в протоколі таку позицію водія не зафіксовано, до того ж ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що права та обов`язки були йому роз`ясненні.

Отже, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, зібраними в порядку встановленому законом, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Твердження захисника про відсутність в справі направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки як Інструкція, так і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у разі відмови водія від його проходження, в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду.

Доводи апелянта про фальсифікацію та недопустимість письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як доказу, через відсутність в них дати, та підпису особи яка їх відбирала, суд вважає неспроможними, оскільки нормами чинного КУпАП, будь - яких вимог до складання пояснень свідків не містить, тоді як ці пояснення були відібрані інспектором патрульної поліції, із власними підписами свідків, та відомості, що містяться в цих поясненнях не суперечать іншим вищенаведеним доказам у справі.

Разом з цим, посилання апелянта на те, що на відеозаписах дата проведення відеофіксації не відповідає даті самої події, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , а саме 01.01.2009, в той час, як протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено 23.12.2021, хоча і мають місце, однак суд вважає таку невідповідність технічною помилкою засобу відеозапису, оскільки при перегляді цього відео чітко видно, що вказаний запис було здійснено 23.12.2021.

До цього, посилання апелянта на те, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення, складаються з окремих фрагментів, а тому не можуть бути належним доказом його вини, є необгрунтованими, оскільки відеозапис містить саме відмову водія від проходження огляду на стан сп"яніння за участю свідків.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами, а його посилання на відсутність доказів в підтвердження наявності стану наркотичного сп`яніння є безпідставними, оскільки йому в провину ставиться не керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на його підтвердження.

Посилання сторони захисту, на те що в протоколі не вірно зазначено призвище ОСОБА_1 є безпідставними та не відповідають дійсності, оскльки при дослідження протокола, судом встановлено що призвище ОСОБА_1 зазначено вірно й без помилок, щодо невірно зазначеного прізвища в постанові суду першої інстанції, доводи захисника дійсно мають місце, проте допущена судом описка в цій частині може бути усунута, в порядку визначеному законом, та не впливає на правильність судового рішення.

Інші доводи сторони захисту оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 .

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Голубніченка Владислава Олеговича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, задовольнити.

Поновити Голубніченку Владиславу Олеговичу в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Голубніченка Владислава Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко