ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5121/22

провадження № 3/0285/3930/22

19 жовтня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справ, які надійшли

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1

ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 30.09.2022 близько 18:40 год. по місцю проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , ображаючи його словами грубої нецензурної лайки, чим спричинила шкоду його психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про час і місце розгляду справи була повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП.

Відповідно до ст.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти РФ від 09.07.2019, Левчук проти України від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 30.09.2022, зокрема:

даними протоколупро адміністративне правопорушення;

письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в яких вони зазначили про образливі слова, висловлені ОСОБА_1 в адресу батька;

рапортом про опрацювання заяви ОСОБА_2 про вчинене домашнє насильство від 30.09.2022.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст.22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 за своїм характером не становить великої суспільної шкоди, нікому не створило загрози життю та здоров`ю та не завдало жодних збитків ні державним, ні суспільним інтересам.

За таких обставин, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням на неї штрафу або іншого покарання, є надто суворим видом адміністративного стягнення.

На думку суду, виховних та попереджувальних цілей можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням ст. 22 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, тяжких наслідків від якого не наступило; особу ОСОБА_1 ,якавперше притягується до відповідальності, доглядає дитину інваліда,їївідношення до вчиненого правопорушення; повне визнання вини та розкаяння (зазначені нею власноручно у протоколі); всі обставини справи в їх сукупності; а також ту обставину, що головною метою адміністративної відповідальності є не лише сам факт накладення на правопорушника певного виду стягнення, а його виховання, формування у нього звички законослухняної поведінки, приходжу до висновку про малозначність вчиненого правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, що буде необхідним для її виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Керуючись статтями 22, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2КУпАП, малозначним та звільнити їївід адміністративної відповідальності, обмежившись в силу статті 22 КУпАП усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин