Провадження № 3/229/474/2022
ПОСТАНОВА

іменем України

22 вересня 2022 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Лебеженко В.О., за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І., прокурора Чуп`ятової О.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка Донецької області матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Костянтинівки, Донецької області, громадянки України, освіта вища, одружена, працює у ЗЗТО №4 м.Костянтинівка, вчителем, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , відповідно до рішення Костянтинівської міської ради від 23.01.2020 №6/98-1939 «Про затвердження списку присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області» була внесена до списку присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до п.п. «ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 зобов`язана щорічно до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік лише 12 квітня 2021 року о 11:31.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи присяжною Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, та суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнала та пояснила, що в 2020 році вона була обрана присяжною Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Їй повідомляли про необхідність щорічно до 1 квітня подавати декларацію, однак декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік вона подала лише 12 квітня 2021 року.

Заслухавши позицію прокурора про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно преамбули Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року (зі змінами та доповненнями) цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно п.п. «ґ» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про корупцію» суб`єктами на яких поширюється дія цього закону є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);

Суддя вважає, що згідно п.п. «ґ» п.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія вказаного Закону, оскільки вона була обрана присяжним Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області та виконувала обов`язки у суді, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: рішенням Костянтинівської міської ради від 23.01.2020 №6/98-1939 «Про затвердження списку присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області» та відповіддю в.о. голови Костянтинівського міськрайонного суду №6/1442/21 від 06.08.2021 року (а.с.20; 32-43).

Згідно вимог ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Суддя встановив, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленою з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції» про необхідність подавати щорічно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строк до 01 квітня, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 12 квітня 2021 року о 11:31, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №591 від 16.09.2021 року (а.с.9-14), Повідомленням Національного агентства про факт несвоєчасного подання деклараціїособи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік присяжною Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 від 19.04.2021 року №6/823/21 (а.с.18), послідовністю дій користувача «Єдиного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період: 01.01.2021 12.04.2021 (а.с.18).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. N 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначено, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №591 від 16 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 12 квітня 2021 року о 10 годині 39 хвилин, а датою виявлення правопорушення є факт встановлення складу правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно цього протоколу, а саме дата складання зазначеного протоколу - 16 вересня 20121 року (а.с.12).

Суддя вважає, що посилання у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу 16 вересня 2021 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП, неможна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства.

Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що Повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації після звільнення за 2020 рік присяжною Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 було направлено до НАЗК 19 квітня 2021 року (а.с.17).

Таким чином, суддя вважає, що днем виявлення правопорушення є день отримання НАЗК Повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації за 2020 рік присяжною Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 .

Це Повідомлення було отримано УСР в Донецькій області ДСР НПУ 14.07.2021 року Вх. 1390 (а.с.17).

На переконання судді, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення лише 16 вересня 2021 року не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією».

Згідно позиції ВССУ, яка висловлена в інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вказано, що продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. А сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, оскільки на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ч.4 ст.38 КУпАП, суддя приходить до висновку, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.38 ч.4, 221, 245, 247, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів буде надіслана особі щодо якої вона винесена.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня постановлення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В.О.Лебеженко