Справа № 545/5103/22
Провадження № 3/545/2021/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2022 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Богомолова Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , стрілець-санітар, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомо,
у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
встановив:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/2109 від 02.09.2022 року, ОСОБА_1 01.08.2022 року о 23-00 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він вину визнає.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
З наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, тобто ОСОБА_1 обізнаний про наявність адміністративного матеріалу, в судове засідання не з`явився, розглядом справи не цікавився.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин суд розглядає справу за відсутності притягнутого ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.
За змістом ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах військового стану при виконанні службових обов`язків знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, зокрема даними, що містяться в протоколі про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/2109 від 02.09.2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого результат позитивний 2,01% проміле алкоголю.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, з наступними змінами, визначено загальне поняття обов`язків військовослужбовців.
Відповідно до вимог ст. 13 наведеного Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Статтею 16 цього Статуту встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем.
За ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом № 1126-VII від 17.03.2014 року, особливий період діє в Україні з 17.03.2014 року, Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
З огляду на наведене, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно ч.ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений на 2022 рік у розмірі 2481,00 грн.
Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-20, 283-289 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч.3 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3655 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після вступу постанови в законну силу або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області.

Суддя: Л.В.Богомолова