ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6772/22 Номер провадження 33/814/1446/22Головуючий у 1-й інстанції СічиокноТ.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 захисника Ситніка Олексія Олександровича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2022 року закрито справу стосовно ОСОБА_1 за епізодом №1 за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, який мав місце 19.07.2022 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним за епізодом №2, за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, який мав місце 05.08.2022, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 19 липня 2022 року (епізод №1) о 21:15 год. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, 25/71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шевролет Авео, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з постановою судді, 05 серпня 2022 року (епізод №2) о 10:00 год. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, 21/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шевролет Авео, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, хитка хода), від проходження огляду на стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним за 2 епізодом, захисник Ситнік О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в цій частині скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує на здійснення працівниками поліції психологічного тиску на водія, внаслідок якого він був вимушений підписати протокол.

Також зазначає про відсутність у водія візуальних ознак алкогольного сп`яніння, про які йдеться в протоколі, оскільки з приєднаних відеозаписів не вбачається наявність останніх у водія, відтак працівники поліції безпідставно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того вказує, що відеозапис не містить фіксації всього перебігу подій, зокрема в ньому відсутні дані про керування притягнутим транспортним засобом, пропозиції поліцейського щодо проходження огляду водія на стан сп`яніння та складання протоколу в присутності правопорушника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААБ №285494 складений 05.08.2022 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з поясненнями особи «с протоколом согласен»,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

направлення на огляд водія транспортного засобу,

записи з бодікамери працівника поліції,

рапортом поліцейського.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, притягнутий ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише в своїй апеляційній скарзі вказує на відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, що доводиться записами службової відеокамери.

Разом з цим, не вважає вказані записи належним та допустимим доказом в силу їх фрагментарності та недотримання принципу безперервності здійснення фіксації, оскільки вказані записи не містять даних про керування транспортним засобом, висловленої працівниками поліції пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу в присутності правопорушника.

Відхиляючи вказані твердження апелянта необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з долученого до справи відеозапису від 05.08.2022, на останньому зафіксовано спілкування працівників поліції з водієм, з залученням двох свідків в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

При цьому з відеозапису вбачається, що після залучення свідків поліцейським було повідомлено, що ним було зупинено авто під керування ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На питання поліцейського щодо керування транспортним засобом Шевролет Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 відповів стверджувально.

З доданого до матеріалів справи відеозапису не вбачається заперечення водієм факту керування ним вказаним транспортним засобом. Не містить таких заперечень і протокол про адміністративне правопорушення з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, проте жодних заперечень щодо відсутності факту керування автомобілем не надав, а навпаки зазначив, що «с протоколом согласен».

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності факту керування ним авто спростовуються матеріалами справи та власними поясненнями зафіксованими на відеозапису.

Посилання апелянта щодо короткочасності відеозапису, а отже його неналежності як доказу по справі, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний відеозапис містить відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в лікарняному закладі.

При цьому, долучений відеозапис не містить заперечень з боку водія факту керування ним автомобілем, на що посилається його захисник в апеляційній скарзі.

При цьому, необхідно брати до уваги розпорядження Харківської обласної військової адміністрації №11В від 21.03.2022, яким заборонено з 21.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин сил оборони.

На виконання вказаного розпорядження, яким встановлені обмеження на використання відеореєструючих та інших технічних приладів, працівниками поліції не здійснюється відповідна відеозйомка транспортних засобів, які рухаються дорогами загального користування, із розташованими на них об`єктами міської інфраструктури, в тому числі не здійснювалась фіксація автомобіля Шевролет Авео, д.н.з. НОМЕР_1 що рухався.

В даному випадку, працівниками поліції зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння з залученням свідків, встановленням особи водія, та підтвердженням ним в ході подальшого спілкування факту керування вказаним автомобілем.

Також не беруться до уваги твердження апелянта про відсутність пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в лікарняному закладі, оскільки на відео чітко зафіксовано бесіду з водієм, в ході якої працівник поліції пропонує останньому пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», на що ОСОБА_1 відповів відмовою (10:18 год.)

Не заслуговують на увагу твердження щодо тиску працівників поліції на водія, які не доведені жодними належними доказами, а відтак братись до увагу не можуть.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться зібраними по справі доказами та не спростовані притягнутим.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 захисника Ситніка Олексія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна