Справа № 136/456/22
Провадження № 33/801/545/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Куцого Ростислава Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

У постанові суду зазначено, що 26.05.2022 о 15 год. 50 хв. по вул. Коцюбинського, в с. Косаківка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, неприродній блідий колір обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Куций Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Куций Р.А. посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ні його, ні особу, чиї інтереси він представляє, не було повідомлено належним чином про розгляд справи 20.05.2022, у зв`язку з чим справу було розглянуто у їх відсутність, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені нормами КУпАП, зокрема права на захист.

В скарзі заявник посилається і на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а почервоніння очей пояснював здійсненням ремонту автомобіля шляхом проведення зварювальних робіт без захисної маски.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що судом не зазначено з якої нагрудної камери працівників поліції проводився відеозапис подій, що мали місце 26.05.2021 і не досліджував питання про відповідність відеозапису визначенню допустимого доказу.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, а також надали відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження адвокат Куций Р.А зазначає, що ні він, ні ОСОБА_1 не були присутніми під час розгляду справи в суді першої інстанції, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, при цьому постанова суду першої інстанції була внесена в систему «Електронний суд» 25.05.2022, а апеляційна скарга подана 03.06.2022.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та наданими адвокатом Куцим Р.А. доказами, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214891, 26.05.2021 о 15 год. 50 хв. по вул. Коцюбинського в с. Косаківка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, неприродня блідність обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також пунктами 6, 7 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Однак, в порушення вимог вищевказаної норми, суд першої інстанції розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не дослідив обставини справи належним чином зважаючи на наступне.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214891 від 26.05.2021 вбачається, що місцем його складання та місцем вчинення правопорушення зазначено: вул. Коцюбинського с. Косаківка, однак як стверджує у своїх поясненнях ОСОБА_1 і що вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, що події відбувалися поза межами населеного пункту, тобто судом не було з`ясовано обставини щодо місця вчинення правопорушення, що є обов`язковим.

Крім того, обгрунтованими є посилання адвоката Куцого Р.А., що містяться у додаткових поясненнях, надісланих ним на адресу суду 18.07.2022, на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог норм чинного законодавства, дану справу розглянуто у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавлено їх можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи, адвокатом Куцим Р.А. неодноразово було надіслано на адресу суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки копія протоколу, що була наявна у правопорушника є нечитабельною, зокрема, 25.06.2021 та 19.05.2022. Однак, вказані клопотання судом першої інстанції не розглянуто, ні копії матеріалів справи, ні будь якої відповіді адвокату не надіслано.

Також, адвокатом Куцим Р.А. зазначено, що повістку про призначення справи до розгляду на 20.05.2022 ОСОБА_1 особисто не отримував, її отримали сусіди, які віддали її після 20.05.2022.

При цьому, у вказаному вище клопотанні від 19.05.2022 адвокат Куций Р.А. просив направляти усі повідомлення по даній справі саме йому (а.с. 43-44), проте будь яких доказів на підтвердження належного повідомлення представника скаржника про дату, час та місце розгляду справи матеріали справи не містять. Натомість, згідно витягу з електронної пошти адвоката Куцого Р.А. (а.с. 61 зворотня сторона), останнього було повідомлено про розгляд справи 20.05.2022 о 08:02 год., в той час як справу було призначено до розгляду на 08:00 год. 20.05.2022.

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Крім того, згідно протоколу, правопорушення було вчинено 26 травня 2021 року, в той час як у постанові суду першої інстанції зазначено, що вказане правопорушення мало місце 26 травня 2022 року,

Отже, місцевим судом розгляд справи проведено без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та доказів, а також допущено порушення норм КУпАП, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Відповідно до частини шостої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В даному випадку суд звертає увагу на те, що адміністративні матеріали надійшли до місцевого суду згідно протоколу автоматизованого розподілу 10 червня 2021 року та 29 червня 2021 року постановою Вінницького районного суду Вінницької області вказаний адміністративний матеріал було повернуто до відділу поліції для направлення до відповідного суду. Після чого матеріали справи було надіслано на адресу суду відділом поліції лише 13 квітня 2022 року і розгляд справи судом першої інстанції було здійснено 20 травня 2022 року, при цьому апеляційний перегляд справи здійснювався вже після закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 6 ст. 38 КУпАП, враховуючи що правопорушення мало місце 26 травня 2021 року, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Куцого Ростислава Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити, на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною шостою статті 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук