Єдиний унікальний номер 722/712/22
Номер провадження 3/722/361/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.5 ст.122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Сокирянського районного суду від заступника начальника ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.5 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

В протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ №182379 та серії ААБ №182378 складених 22.04.2022 року інспектором СПД №1 (м. Новодністровськ) ВП №1 (м. Сокиряни) Тодорашко Р.С. вказано, що ОСОБА_1 22.04.2022 року о 20 год. 05 хв. на автодорозі Т02-11 с. Білоусівка, керуючи транспортним засобом Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, рухався попереду по тій же смузі, не подав сигналу про наміри перестроювання ліворуч, після чого праворуч, чим своїми діями не давав завершити маневр транспортному засобу, що рухався позаду, марки Тойота Авенсис д.н.з. НОМЕР_2 , створивши аварійну обстановку. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в законному порядку, що зафіксовано на відео. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5, 14.1 Б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що 22.04.2022 року він разом з ОСОБА_2 рухався на належному йому транспортному засобі Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 в сторону с. Білоусівка Дністровського району, повертаючись з святкування. Оскільки він вживав алкогольні напої за кермом перебував ОСОБА_2 . Проїжджаючи повз АЗС «ANP» ОСОБА_2 здійснив різкий маневр ліворуч, об`їжджаючи пошкоджену ділянку дороги, не помітивши позаду автомобіль марки Тойота Авенсис, який мав намір здійснити обгін. Після цього водій автомобіля Тойота почав сигналити та блимати фарами. Зупинившись водій автомобіля Тойота підійшов до їхнього автомобіля та почав звинувачувати їх в створенні аварійної ситуації. Внаслідок цього між ним та водієм автомобіля Тойота виник конфлікт. Через деякий час приїхали працівники поліції, після чого водій автомобіля Тойота одразу поїхав. Працівники поліції почали звинувачувати його в створенні аварійної обстановки та керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння.

Допитаний в ході розгляду справи свідок ОСОБА_2 пояснив, що 22.04.2022 року він керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 в сторону с. Білоусівка Дністровського району, разом з ОСОБА_1 . Об`їжджаючи пошкоджену ділянку дороги він здійснив різкий маневр ліворуч і одразу праворуч, внаслідок чого підрізав автомобіль, який рухався позаду нього. Після цього водій автомобіля Тойота почав сигналити та блимати фарами. Зупинившись водій автомобіля Тойота підійшов до їхнього автомобіля та почав звинувачувати їх в створенні аварійної ситуації. Через це, між ОСОБА_1 та водієм автомобіля Тойота виник конфлікт. Через деякий час приїхали працівники поліції та склали на ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, адже він був в стані сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Радамовський М.М. в судовому зсіданні просив закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, адже матеріали справи не містять належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Диск із відеозаписом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння містить фрагмент відеозапису, зафіксованого на мобільний телефон та не засвідчує факту керування транспортним засобом, що є недопустимим доказом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС18 грудня 2018 року № 1026, пунктом 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказана Інструкція містить також чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відео фіксацію.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 22.04.2022 року керував транспортним засобом марки Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 у місці та час, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Не встановлено даних обставин і під час розгляду справи.

Диск із відеозаписом, доданий працівниками поліції до матеріалів справи №3/722/361/22 містить відеозапис «WhatsAppVideo 2022-04-23 at 11.25.11» яке не зняте на нагрудну камеру чи на інший технічний прилад, визначений вказаною вище інструкцією. Даний файл є фрагментом відеозапису, надісланого за допомогою месенджера WhatsApp, здійсненого без фіксації дати та часу, що унеможливлює суд встановити будь-які дійсні обставини справи, зокрема керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та які б спростовували надані ним пояснення та показання свідка ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, за ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих правопорушень.

Керуючись ст.ст.36, 122, 130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративні правопорушення №722/712/22 (номер провадження 3/722/361/22) за ч.1 ст.130 КУпАП та №722/713/22 (номер провадження 3/722/362/22) за ч.5 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження, присвоївши йому №722/712/22 (номер провадження 3/722/361/22).

Справу про адміністративне правопорушення №722/712/22 (номер провадження 3/722/361/22) щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130, ч.5 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: