Номер провадження 33/816/139/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/10679/21 за апеляційною скаргою захисника СЕМИВОЛОСА В. В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Семиволоса В. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник СЕМИВОЛОС В. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема, безпосередньо працівники поліції ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 не виявляли, приїхали за викликом про застосування домашнього насильства і саме зі слів дружини ОСОБА_2 їм стало відомо, що останній може їздити у нетверезому стані, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, який наглядно демонструє відсутність у його підзахисного будь-яких ознак сп`яніння. Не керував т/з, коли до нього підійшли працівники поліції, що виключає склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Цією ж постановою провадження в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 06.08.2021 о 09:47 в м. Суми вул. Тополянська, 110 керував т/з Renault Logan, д. н. з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку т/з, подану поліцейським диском з червоним світлоповертачем, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

Здійснивши розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що на час судового розгляду сплинув строк накладення стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, внаслідок чого і закрив провадження у справі.

Відповідно постанови, 06.08.2021 о 09:47 в м. Суми вул. Тополянська, 110 ОСОБА_2 керував т/з Renault Logan, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Алкотест та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_2 та його захисник були присутні 20.01.2022 при оголошення постанови, що підтверджується протоколом судового засідання (а. с. 78), при цьому відомості про отримання копії постанови особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в матеріалах відсутні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland), заява № 39199/98, п. 62). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain», §45). При цьому правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови суду з дня її винесення, передбачене ст. 294 КУпАП, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

Не маючи повного тексту судового рішення, ОСОБА_2 та його захисник Семиволос В. В. були позбавлені можливості своєчасно його оскаржити у суді апеляційної інстанції, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Семиволоса В. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки судді суду першої інстанції щодо закриття провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП в апеляційної скарзі захисника Семиволоса В. В. не оскаржуються.

Що стосується висновків судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на вимогах закону та належним чином умотивовані.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205203 від 06.08.2021, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest та в медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, що об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засвідчений підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.08.2021, в присутності яких ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі, на що останній відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_5 (командир взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області), згідно яких він в складі екіпажу прибув за викликом про погрозу фізичної розправи. Заявниця повідомила, що ОСОБА_2 кудись поїхав. Він залишився відбирати заяву, а напарник чекав надворі. Через деякий час напарник повідомив, що водій не виконав вимогу про зупинку. Вони виявили ОСОБА_2 на сусідній вулиці, де останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від проведення якого водій відмовився. Доки напарник шукав свідків, ОСОБА_2 намагався вжити алкогольні напої, а потім сів до автомобіля та поїхав у невідомому напрямку. Знайшли ОСОБА_2 на пляжі, де він повідомив, що не вживав алкоголь, в присутності двох свідків йому було повторно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, від чого він повторно відмовився;

- відеозаписами з нагрудних та автомобільного відео реєстраторів поліцейських, з яких вбачається, що 06.08.2021 наряд поліції прибув до домоволодіння, де присутні пояснювали, що ОСОБА_2 всю ніч вживав алкогольні напої та висловлювали стурбованість з приводу його керування автомобілем. Також на даних відеозаписах зафіксовано подану поліцейським диском з червоним світловідбивачем вимогу про зупинку т/з д. н. з. НОМЕР_1 , який не виконав вимогу про зупинку, увімкнув лівий показник повороту, подав звуковий сигнал та продовжив рух, після чого поліцейський пішов через домоволодіння на паралельну вулицю, де вже стояв вказаний автомобіль. При цьому ОСОБА_2 виходив з місця водія та намагався пішки залишити місце зупинки і вже через кілька хвилин заперечив факт керування ним т/з, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. В ході очікування свідків ОСОБА_2 висловив бажання випити ще 100 грамів, на що поліцейським йому було роз`яснено про наявність відповідальності і за такі дії. Через деякий час, ввівши працівника поліції в оману, ОСОБА_2 сів у т/з та залишив місце події. Приблизно через 20 хв. працівники поліції на березі річки знайшли т/з, в якому знаходився ОСОБА_2 , який повторно повідомив, що після попередньої розмови не вживав алкогольних напоїв, після чого в присутності 2-х свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. Тhe United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що захистом не оскаржувався факт присутності двох свідків при відмові ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, ОСОБА_2 як особа, яка керувала т/з і щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що в тому числі підтвердила заявниця, за викликом якої про погрозу фізичної розправи саме і прибули працівники поліції, і яка повідомила, що ОСОБА_2 всю ніч вживав алкогольні напої та керує т/з, останній повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, оскільки ОСОБА_2 як особа, яка керувала т/з, в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови тощо.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику СЕМИВОЛОСУ В. В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2022.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2022 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника СЕМИВОЛОСА В. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов