ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/437/22 Справа № 705/2163/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Єщенко О. І. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судово-му засіданні в м. Черкаси за участю захисника Стратілатова К.Г. апеляційну скаргу захисниці Каленської С.С. на постанову Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 16.09.2022 р.,

якою ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , грома-

дянина України, має на утриманні ін-

валіда 2 групи ОСОБА_2 , 1977 р.н.

(інвалідність внаслідок психічного

розладу) та онука-інваліда

ОСОБА_3 , 2008 р. н., не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено ад-мінстягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковува-них мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавлен-ням права керування транспортними засобами на строк один рік., стягнуто судовий збір в розмірі 496,2 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 1.06.2022 р. о 23 год. 15 хв. в с. Родниківка по вул. Киї-вська Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Rena-ult Megane р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager Alcotest 6810, результат позитивний та становив 1,11 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисниця Каленська С.С. по-дала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при прийнятті рішення по справі не звернув увагу на той факт, що ОСОБА_4 лише перебував біля транспортного засобу, він не керував транспортним засобом, автомобіль перебував в нерухомому стані, не був увімкнений двигун, автомобіль не рухався, а перебування водія в стані алкогольного сп`яніння біля автомобіля не є безспірною обставиною керування транспортним засобом, тому в його діях відсутній склад адмінправо-порушення. Сам опис адмінправопорушення не може бути належним доказом вчинення тако-го правопорушення, тому протокол не може бути безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини. Відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_4 не керував автомобілем на мо-мент приїзду поліції, автомобіль знаходився на узбіччі.

Захисник Стратілатов К.Г., з яким правопорушник ОСОБА_4 уклав угоду під час апе-ляційного розгляду, подав клопотання про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, в якому з посиланням на Рішення Конституційного суду України (другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодек-су України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності) від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/ 2022, справа № 3-321/2019(7780/19, 91/21), просить при обранні міри відповідальності Гри-ценку призначити стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд, заслухавши захисника Стратілатова К.Г., який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив задовольнити її в частині накладення стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в ме-жах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушен-ня норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа вста-новлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, вис-новок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебіч-не і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмін-правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що по-м`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, висновок суду про те, що 1.06.2022 р. о 23 год. 15 хв. в с. Родниківка по вул. Київська Уманського р-ну Черка-ської обл. Гриценко керував транспортним засобом Renault Megane р/номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує огляд, який проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager Alcotest 6810, результат позитивний та становив 1,11 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та фактично не оспорювалися під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається проти-правна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яні-н-ня чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транс-портним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан ал-когольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з ме-тою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів Украї-ни, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що по-м`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/ 2022, Конституційний Суд України, розг-лядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - „<...> адмінвід-повідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принци-пу верховенства права в Україні (перше речення абз. перш. п. п. 4.1 п. 4 мотивувальної час-тини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- „<...> суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в попов-ненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспі-льства та прав і свобод кожної особи (перше речення абз. перш. п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/ 2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конститу-ції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання консти-туційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, заз-начив таке:

- „<...> Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небез-пеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справед-ливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає пока-рання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що по-м`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні по-карання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшу-ють покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину <...> (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- „<...> встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалі-зації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відпо-відальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності об-ставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4.2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній ана-ліз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зок-рема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конститу-ції України.

В ч. 2 та 3 п. 4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законо-давчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту на-кладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного ді-яння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують від-повідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюва-ним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) мо-жливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування до-мірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути клопотання захисника Стратілатова К.Г. про вра-хування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

З наданих апеляційному суду характеристики з місця проживання ОСОБА_4 вбачаєть-ся, що він цілком позитивно поводить себе за місцем мешкання; згідно висновку лікарської комісії ( а. пр. 36) ОСОБА_2 , 1977 р. . є інвалідом 2 групи (інвалідність вна-слідок психічного розладу), проживає разом з ОСОБА_4 та потребує постійного сторонньо-го догляду; у ОСОБА_4 на утриманні є також онук дитина - інвалід ОСОБА_3 , 2008 р. н., який постійно потребує медичної допомоги і реабілітації (а. пр. 37-39).

Вказані обставини особистого життя ОСОБА_4 переконують суд, що автомобіль та право керування ним потрібні родині ОСОБА_4 для забезпечення належного догляду та меди-чного обслуговування для громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що в умовах сільської міс-цевості дуже важко зробити без транспортного засобу та може мати тяжкі незворотні наслід-ки для хворих осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив факт не керування ОСОБА_4 транспортним засобом, автомобіль перебував в нерухомому стані, не був увімкнений двигун, автомобіль не рухався, він лише перебував біля автомобіля, є необґрунтованими не заслуго-вують на увагу та спростовуються доказами, які наявні в матеріалах провадження. С такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови в цій частині допущено не було. Матеріали справи міс-тять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вини ОСОБА_4 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 16.09.2022 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення та скасувати в частині накладення стягнення у вигляді позбав-ленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисниці Каленської С.С., зі змінами, які внесені захисником Стратілатовим К.Г. - задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є ос-таточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.