Справа № 203/2671/22
Провадження № 3/0203/1563/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

10.08.2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Шрамко Л.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

26 липня 2022 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2022 р. серії ААД№093795 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вищезазначеним протоколом про адміністративне правопорушення: «12 липня 2022 року о 17 годині 05 хвилин в м.Дніпро, пр.Олександра Поля, 14 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, зіниці очей звужені, не реагують на світло, виражене тремтіння пальці рук. Водій від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 знаючи про наявність стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, поштову кореспонденцію отримав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Індюкова Т.В. направила на адресу суду пояснення по справі, відповідно до яких в діях ОСОБА_2 вони не вбачають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Дане твердження мотивовано тим, що протокол про адміністративне правопорушення ААД№093795 від 12.07.2021 складено з порушеннями закону, а саме: в порушення п.7 Інструкції оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення було складено без участі перекладача, не заважаючи, що особа відносно якої складався протокол - ОСОБА_3 є громадянином Узбекистану та не володіє українською мовою, йому в порядку ст.286 КУпАП не було запропоновано скористатись допомогою перекладача, йому не було роз`яснено його права та обов`язки. Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп`яніння о 17:05, проте, як вбачається з відеофіксації запис почав вестись о 16:57, а тому о 17:05 водій ніяк не керував автомобілем, тому між протоколом та відеозаписом є суттєві розбіжності. Опис ознак наркотичного сп`яніння водія в протоколі інструктором є лише його припущенням, та нічим не підтверджено, оскільки на відеозаписі не зафіксовано ані тремтіння пальців рук, ані звужених зіниць водія, так як вони взагалі не перевірялись інспектором. Інспектором не повідомлялось з яких підстав зупинено транспортний засіб, на відеофіксації цей момент також відсутній. Водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, що підтверджується записом з камер відеоспостереження. Під час огляду ОСОБА_1 працівник поліції застосовує технічні засобі відеозапису, проте вони не містять повної відеофіксації з моменту порушення ПДР до моменту закінчення відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Адвокат Індюкова Т.В. в суді підтримала подані пояснення та просила закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130 КУпАП.

Суд вивчивши матеріали справи, доводи захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно установити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з цим, відповідно до чинного законодавства, правопорушення вважається закінченим з того моменту, як водій почав рухатись.

Згідно пояснень представника правопорушника, працівниками поліції не було зафіксовано саме руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Вказані пояснення узгоджуються з відтвореними відеозаписами, на яких факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 в м.Дніпро по пр.Олександра Поля, 14, та й взагалі сам факт руху даного автомобіля та його зупинка поліцейськими, не зафіксована.

При цьому, долучений до протоколу рапорт як доказ судом не приймається, оскільки зазначені в ньому обставини про зупинку транспортного засобу не підтверджені наданими відеозаписами.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є громадянином іноземної держави, при цьому даних про те, що останній володіє державною мовою немає в матеріалах справи, тобто співробітниками поліції під час оформлення матеріалів даної адміністративної справи формально були забезпечені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися послугами перекладача, якщо така особа не володіє мовою, якою ведеться провадження. У даному випадку, після встановлення уповноваженою посадовою особою того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не володіє державною мовою в достатньому обсязі для свого належного та ефективного захисту, повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, якими встановлено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача, який призначається органом в провадженні якого перебуває справа.

Перекладач повинен мати відповідну освіту, що дає право перекладу з іноземної мови на українську, а також попереджається про відповідальність за завідомо неправильний переклад.

Відповідно дост.274 КУпАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

У справі «Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v United Kingdom), 32771/96, 24 вересня 2002 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) став на бік заявника, констатував порушення Конвенції, вказав, що обвинувачений навіть проживши кілька років в Сполученому Королівстві, недостатньо добре розумів англійську мову, внаслідок чого у нього виникли реальні труднощі в розумінні суті пред`явленого йому звинувачення. Інформація про звинувачення має надаватися особі мовою яку він розуміє, якщо особа не володіє мовою, що використовується і не розуміє її документ, що містить звинувачення, повинен бути перекладений, мовою зрозумілою обвинуваченому (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68).

Допущенні інспектором патрульної поліції порушення при складанні цього протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина іншої держави не було залучено перекладача або зафіксована відмова від послуг перекладача.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Наявні у протоколі про адміністративне правопорушення недоліки ставлять під сумнів справедливість провадження по справі, оскільки з протоколу не вбачається, що органами поліції в повній мірі було забезпечено право особи на користування послугами перекладача, а особа відносно якої складено протокол розуміла суть правопорушення, свої права та характер процесуальних дій, які проводились під час складання протоколу, отримала переклад примірника протоколу або, що такий протокол перекладений особі і є зрозумілим.

За наведеного вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 працівниками поліції було порушено права останнього, зокрема, в частині складення протоколу без участі перекладача та ознайомлення з іншими документами рідною мовою, не роз`яснено йому належним чином права та обов`язки.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі, що 12 липня 2022 року о 17 годині 05 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння.

Долучені до протоколу Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд належними доказами вини ОСОБА_1 бути не можуть, оскільки складені тим самим поліцейським, що і протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, за правилами частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Проте, з матеріалів справи, а саме з долучених до пояснень захисником відеозаписів з камер спостереження, вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не відсторонили його від керування автомобілем та дозволили йому продовжувати рух, підтвердивши цим самим необґрунтованість своїх підозр щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.Л. Шрамко