Справа № 339/315/22 307
П О С Т А Н О В А
25 листопада 2022 року м. Болехів Суддя Болехівськоггоий міський суд Івано-Франківської області Головенко О. С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 04 жовтня 2022 року о 14 год 40 хв ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 : штовхав, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що він з потерпілою не перебували у шлюбі, однак мають спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з нею, щодо виховання яких у них виникають сварки та конфлікти. Зокрема, в той день він приїхав до потерпілої, щоб з"ясувати чому син, якого він відвіз на тренування, мав неохайний одяг. Оскільки потерпіла відмовилася з ним розмовляти та розвернулася йти додому, то він шарпнув її за одяг, щоб затримати та продовжити розмову.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 04 жовтня 2022 року між нею та ОСОБА_1 , який зустрів її біля будинку, де вона проживає, виник конфлікт з приводу сина, який за його твердження був одягнутий не в чистому костюмі для тренування. Оскільки ОСОБА_1 був у збудженому стані, то щоб уникнути суперечок, вона розвернулася та пішла до будинку. ОСОБА_1 її не пускав, тримав за одяг. Вона зайшла в будинок і закрила двері, а він продовжував стукати, щоб вона впустила його в будинок і вони продовжили розмову. Вона цього не хотіла і щоб припинити його дії викликала працівників поліції.
Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 вчиненого правопорушення надано:
- протокол 10 жовтня 2022 року серія ВАВ № 288490, з якого вбачається, що 04 жовтня 2022 року о 14 год 40 хв ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: штовхав її погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю (а.с.1);
- рапорт працівника поліції про те, що 04 жовтня 2022 року о 19 год 40 хв надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про те, що колишній співмешканець стукає у двері. (а.с.3);
- заяву від ОСОБА_2 від 04 жовтня 2022 року, в якій просить притягнути до адміністративної відповідальності свого співжителя ОСОБА_1 за те, що він 04 жовтня 2022 року близько 19 год 15 хв словесно ображав її, погрожував фізичною розправою, штовхав її, шарпав за одяг (а.с.4);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що з травня 2022 року вона зі своїм співмешканцем не розмовляє та спільно не проживають. 04 жовтня 2022 року близько 15 год ОСОБА_1 взяв їхнього спільного сина ОСОБА_5 та відвіз на гурток, близько 18 год 45 хв привіз його додому. Коли вона повернулася додому близько 19 год 15 хв, ОСОБА_1 вчинив сварку, в ході якої виражався в її адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, штовхав її до автомобіля. Після чого вона зателефонувала в поліцію. На даний час вони проживають окремо, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 (а.с.5).
У відповідності до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за
вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.
Конфлікт- це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.
Ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, співмешканців, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що має місце у даному випадку.
Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Слід звернути увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.
Як пояснила потерпіла ОСОБА_2 , під час конфлікту ОСОБА_1 не вчиняв щодо неї дій, як і б мали характер сімейного насильства, працівників поліції викликала через те, що між ними постійно виникають сварки з приводу виховання спільних дітей.
Аналізуючи докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. При цьому, дані протоколу про адміністративне правопорушення фактично не підтверджують наявності події і складу правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 шкоду фізичного та психілогічного характеру, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме, насильства в сім`ї, оскільки, як встановлено судом, відносини, що склалися між ними, носять характер сімейного конфлікту, який виник на побутовому ґрунті.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження того, що інкримінується останньому.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.