Дата документу 29.11.2022
Справа № 334/979/22
Провадження № 3/334/912/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши у судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з Запорізької митниці Держмитслужби ДМС України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштована, паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 18.01.2018 органом 1224, за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 року о 12 годині 20 хвилин в зоні митного контролю залу «Приліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, під час оформлення у митному відношенні пасажирів авіарейсу № 6282 «Шарм-Ель-Шейх Запоріжжя», громадянка ОСОБА_1 самостійно формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку. Після перетинку громадянкою «зеленої смуги» та відповідного спрацювання (реагування) службового собаки «Діана», було проведено митний огляд та встановлено, що у дорожній валізі, серед особистих речей, без ознак приховування, знаходився лікарський засіб «1,2,3» у кількості 12 (дванадцять) блістерів по 10 пігулок у кожному, загалом 120 пігулок, які містять прекурсор «псевдо ефедрин», сумарною вагою 3,6 г. Зазначений прекурсор віднесений до списку 1 таблиці IV Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Громадянка ОСОБА_1 митну декларацію не заповнювала, до співробітників Запорізької митниці з приводу декларування лікарських засобів не зверталась. На момент проходження митного контролю дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України вищевказаних товарів (лікарських засобів) громадянка ОСОБА_1 не надала.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, а саме перемістила через «зелений коридор» товари, які підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України і підлягають письмовому декларуванню.

Митний орган вважає, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

До Ленінського районного суду міста Запоріжжя 16.02.2022 від Запорізької митниці ДМС України надійшов адміністративний матеріал з протоколом про порушення митних правил №0424/11200/21 від 21.12.2021 року, складений відносно громадянки України ОСОБА_1 , за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 02.03.2022,31.03.2022, 11.05.2022, 27.05.2022 не з`явилась, подавши заяви про відкладення судового розгляду у зв`язку з введенням воєнного стану. У судові засідання, призначені на 04.07.2022, 26.07.2022, 02.09.2022, 22.09.2022, 19.10.2022, 03.11.2022, 29.11.2022 не з`явилася з невідомої суду причини, з заявами про відкадення судового розгляду не зверталась.

Вирішуючи клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням воєнного стану, суд виходить з наступного.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Та обставина, що відповідні повноваження суду є дискреційними не створює імунітету від перевірки належності застосування судом свого розсуду при касаційному розгляді справи на предмет відповідності такого цілям та завданням, які стоять перед адміністративним судом, та в аспекті відповідності таких дій принципу верховенства права як стримуючого фактору.

При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду.

Пропорційність є загальною умовою для вирішення всіх процесуальних питань у межах дискреційних повноважень і повинна належно застосовуватись на кожній стадії правозастосування.

Оцінюючи дотримання принципу пропорційності, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом. Справи, які не є невідкладними, розглядатимуться лише за наявності письмової згоди на це всіх учасників судового провадження. Не можуть бути відкладеними судові засідання, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З метою забезпечення безпеки учасників судових процесів і відвідувачів судів припиняється проведення особистого прийому громадян керівництвом суду й обмежується допуск у судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Аналіз наведеного вище, свідчить, що в умовах воєнного стану саме задля забезпечення визначених статтею 3 Основного Закону положень, а також з метою дотримання завдання щодо справедливого та своєчасного розгляду спорів суди попередили сторін щодо можливості скористатися визначеними кодексом процедурами щодо подання заяв про розгляд справи без участі сторін (в порядку письмового провадження) або відкладення розгляду справи.

За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та ін, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, наявність протоколу на розгляді суду, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, не скористалась правом на подання заяви про участь в судовому асіданні в режимі відеоконференції, суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя з 24.02.2022 року не зупиняв роботу, про що відомо з офіційного сайту Судова влада України. При цьому неодноразово відкладав судовий розгляд справи про адміністартивне правопорушення для забезпечення явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Стаття 471 МК України (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правоорушення) передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 366 МК України, митний контроль товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами здійснюється за двоканальною системою.

Згідно ч. 1 цієї статті, двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій, відповідно до п. 2 Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 № 671, та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2021 року о 12 годині 20 хвилин в зоні митного контролю залу «Приліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, під час оформлення у митному відношенні пасажирів авіарейсу № 6282 «Шарм-Ель-Шейх Запоріжжя», громадянка ОСОБА_1 самостійно формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку. Після перетинку громадянкою «зеленої смуги» та відповідного спрацювання (реагування) службового собаки «Діана», було проведено митний огляд та встановлено, що у дорожній валізі, серед особистих речей, без ознак приховування, знаходився лікарський засіб «1,2,3» у кількості 12 (дванадцять) блістерів по 10 пігулок у кожному, загалом 120 пігулок, які містять прекурсор «псевдо ефедрин», сумарною вагою 3,6 г. Зазначений прекурсор віднесений до списку 1 таблиці IV Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Громадянка ОСОБА_1 митну декларацію не заповнювала, до співробітників Запорізької митниці з приводу декларування лікарських засобів не зверталась. На момент проходження митного контролю дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України вищевказаних товарів (лікарських засобів) громадянка ОСОБА_1 не надала.

Окрім цього, в адміністративному матеріалі, наданого Запорізькою митницею, наявні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 пояснила, що дійсно 21.12.2021 року вона самостійно обрала для проходження «зелений коридор», лікарський засіб «1,2,3» купила в м. Шарм-Ель-Шейх за рекомендацією провізора для лікування себе та членів своєї родини, щодо наявності в лікарському засобі псевдо ефедрину та заборони перевезення даного лікарського засобу їй не було відомо, саме через це вона пішла через «зелений коридор».

Статтями 196, 197 МК України встановлено порядок переміщення через митний кордон України окремих видів товарів, на які встановлені заборони або обмеження.

Діюча речовина - Pseudoephedrine, яка входить до складу лікарського засобу «1,2,3» відноситься до таблиці IV списку № 1 прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів».

Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Згідно ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 366 МК України передбачено, що канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями обрала порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у громадян предметів на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що митний орган дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил та вірно кваліфікував їх за ст. 471 МК України, оскільки останній вчинив дії, які полягають у порушенні встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари, на які законодавством України встановлені заборони та/або обмеження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими письмовими доказами у їх сукупності, які здобуті у визначеному законом порядку, відповідно до положень МК України, КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Стаття 33 КУпАП визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до санкції ст. 471 МК України (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), вчинення порушення митних правил передбаченого диспозицією даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Враховуючи особу порушника, характер вчиненого правопорушення, а також те, що в судовому засіданні встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності, виходячи з вимог статті 471 МК України, застосувати основне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1 700,00 грн.

Також суд зазначає, що санкція статті 471 МК України (в редакції, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), передбачає накладення на правопорушника штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Однак окремі положення абзацу другого статті 471 МК України, а саме „а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2021 від 21.07.2021 р.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Відповідно до ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил державним інспектором Запорізької митниці був вилучений товар, а саме : лікарський засіб «1,2,3», у кількості 120 пігулок, які містять прекурсор «псевдоефедрин» сумарною вагою 3,6 гр.

Враховуючи, що Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «pseudoephedrinum» віднесений до таблиці № IV списку №1 - «Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю» вилучені лікарські засоби необхідно знищити.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 196-197, 366, 376, 471, 526-529 Митного кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Громадянку України ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з Громадянки України ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Стягнути з Громадянки України ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митного органу із розрахунку 0,001 ЄВРО за добу, з 22.12.2021 року по 29.11.2022 року, а саме 13,02 гривень (тринадцять гривень 02 коп.).

Вилучені лікарські засоби іноземного виробництва «1,2,3» у кількості 12 блістерів по 10 пігулок в кожному загалом 120 пігулок знищити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Коломаренко К. А.