Справа № 304/1600/19 Провадження № 3-в/304/7/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання - Галас Т.Ю., начальника Ужгородського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області Пехи Є.О., розглянувши її подання відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , солдата в/ч НОМЕР_1 , українця, громадянина України,

про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

начальник Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області звернулася до суду з вказаним поданням відповідно до положень ст. 304 КУпАП для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт через закінчення строків давності виконання судового рішення. Мотивує подання тим, що 28 листопада 2019 року до органу пробації надійшла постанова суду від 08 листопада 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт та 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 поставлено на облік і ознайомлено з умовами відбування адміністративного стягнення та наслідками ухилення від відбування такого. Того ж дня ОСОБА_1 було видано направлення № 39/8/2199-19 до Перечинської міської ради, згідно якого він мав приступити до відбування стягнення не пізніше 16 грудня 2019 року, однак через відсутність фінансування оплати праці порушників міська рада не мала змоги прийняти ОСОБА_1 для відбування вказаного адміністративного стягнення. Також вказує, що 15 січня 2020 року ОСОБА_1 було видане повторне направлення для відбування суспільно корисних робіт, за яким 17 січня 2020 року міською радою видано розпорядження про його прийняття для відбування вказаних робіт та складено графік виходу на роботу. Однак ОСОБА_1 з 20 січня 2020 року для відбуття суспільно корисних робіт не приступив, за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП. Крім цього ініціатор подання зазначає, що повторні направлення ОСОБА_1 для відпрацювання суспільно корисних робіт залишилися без виконання через відсутність фінансування оплати праці порушників у бюджеті міської ради. В той же час, 23 лютого 2022 року до Ужгородського РС № 2 з Перечинської міської ради надійшло повідомлення від 09 лютого 2022 року № 256/07-02, згідно якого міська рада виділила фінансування на оплату праці порушникам, на яких накладено стягнення у виді суспільно корисних робіт. Задля видачі ОСОБА_1 повторного направлення останнього було викликано до сектору пробації, де він надав довідку командира в/ч НОМЕР_1 про перебування на військовій службі у вказаній частині. Вказане також підтверджене інформацією Першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 576 від 23 березня 2022 року, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно призваний по мобілізації. За наведених обставин до Перечинського районного суду було направлено подання для вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2019 року, однак за результатами розгляду таке було повернуто для належного оформлення. Натомість через те, що Перечинська міська рада відмовляла у прийнятті порушника задля відпрацювання ним суспільно корисних робіт, а у подальшому такий вступив до лав ЗСУ, вказана постанова суду залишається невиконаною понад два роки, тому, посилаючись на положення ст. 304, 305 КУпАП, ст. 80 КК України, п. 13.14. Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, ініціатор подання вважає за доцільне направити матеріали стосовно порушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Перечинського районного суду для вирішення питання про його звільнення від відбування стягнення.

У судовому засіданні начальник сектору пробації Пеха Є.О. подання підтримала та просила таке задовольнити за наведених у ньому підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у визначеному законом порядку.

Заслухавши пояснення ініціатора подання та дослідивши надані матеріали, суд приходить такого висновку.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин; постанова набрала законної сили 19 листопада 2019 року та була звернута до виконання (а. с. 4, 5-6).

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

В силу вимог статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст.247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст. 247 КУпАП орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування ст. 80 КК України суд зазначає таке.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Згідно з ч. 4 ст. 3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За приписами ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова суду від 08 листопада 2019 року у справі № 304/1600/19 щодо ОСОБА_1 є чинною, своєчасно звернута до виконання.

Під час виконання постанови можуть бути вирішені, зокрема, питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та припинення її виконання (ст. 301, 302 КУпАП).

Водночас норми КУпАП не передбачають звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, накладеного постановою суду, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Враховуючи, що норми КК України не підлягають застосуванню за аналогією (ч. 4 ст.3 КК України), а діючим КУпАП, в межах якого і повинно вирішуватись вказане подання, не передбачено правової можливості звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, та з огляду на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання (ст. 129-1 Конституції України, ст. 298 КУпАП ) у задоволенні подання слід відмовити.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним рішенням, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 298, 299, 304 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні подання начальника Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області Пехи Є.О. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Ганько І. І.