ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/807/546/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 9 грудня 2021 року о 19 год. 36 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем АЗЛК, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Алюмінієвій в м. Запоріжжя, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця пригоди поїхав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що він здійснив ДТП, що відповідно спростовує його винуватість у порушенні п. 2.10а ПДР України.

Вказує, що 3 червня 2022 року Запорізьким апеляційний судом було скасовано рішення суду першої інстанції про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження через те, що копію постанови йому вручена не було. Про існування постанови він дізнався лише у вересня 2022 року, коли відносно нього відкрили виконавче провадження.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки повнити текст апелянт отримав поза межами строку на апеляційне оскарження. Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина перша статті 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №266254 (а.с.1) встановлено, що 9 грудня 2021 року о 19 год. 36 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем АЗЛК, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Алюмінієвій в м. Запоріжжя, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, з місця пригоди поїхав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що він не вчинив ДТП під час події, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП заслуговують на увагу, з огляду на таке.

ОСОБА_1 інкримінувалось, що він порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, тобто після ДТП покинув місце пригоди, що є ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Фактично на підтвердження факту порушенням вимог ПДР Україну ОСОБА_1 вказує, лише протокол про адміністративне правопорушення, тоді як інші матеріали справи достовірно не вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 та ст.122-4 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 пояснював те, що він не залишав місця ДТП, оскільки не скоював дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 3 червня 2022 року (провадження 33/807/278/22) встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Піддаючи аналізу вищенаведене, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не вказують на те, що саме ОСОБА_1 вчинив правопорушення за ст.124 КУпАП, а тому відповідно виключають його винуватість за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП, а тому вважає необхідним постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно останнього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/10015/21