КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 752/10511/22

Апеляційне провадження № 33/824/3070/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув апеляційну скаргу Колокольнікова Вадима Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського суду м. Києва від 14 вересня 2022 року за матеріалами справи, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 497099 від 09 серпня 2022 року - 04 серпня 2022 року близько 23 год. 15 хв за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 125 А в ході конфлікту з ОСОБА_2 вчинила відносно останньої штовханину та схопила її за волосся.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) грн 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 26 вересня 2022 року, згідно поштової відмітки, адвокат Колокольніков В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав до Голосіївського районного суду апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського суду м. Києва від 14 вересня 2022 року скасувати, а справу закрити, з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на основі рапорту ст. інспектора-чергової частини відділу моніторингу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 04.08.2022 р. та рапорту ст. ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 09.08.2022 р. Однак як зазначає Верховний Суд у п. 53 Постанови від 20 травня 2020 року №524/5741/16-а - рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Крім того, факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , повністю спростовується рапортом чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 04.08.2022 та відмовою ОСОБА_2 від надання їй медичної допомоги та/чи фіксації наявності у неї тілесних ушкоджень.

Звертає увагу суду, що ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи в цілому не містять доказів того, що діями ОСОБА_1 було порушено громадський порядок та спокій громадян, що виключає наявність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним неповаги до оточуючих є основним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана, за відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, в тексті апеляційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що останній день оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року - 24 вересня 2022 року, вказаний день є вихідним днем (субота). Апеляційну скаргу подано 26 вересня 2022 року (понеділок), тобто в перший робочий день. Тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення обчислення процесуальних строків, взагалі, не врегульовано, у зв`язку з чим вважаю за необхідне застосувати аналогію права, а саме, положення ст.115 КПК України, яка регулює подібні питання.

Згідно ч.7 ст. 115 КПК України якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день

Враховуючи те, що 26 вересня 2022 року було наступним робочим днем за днем закінчення строку, який припав на вихідний, то строк апеляційного оскарження пропущено не було і необхідності його поновлювати немає.

У судовому засіданні 07 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Колокольніков В.А. доводи апеляційної скарги підтримав, та просив її задовольнити. Вказував, що ОСОБА_1 не є новою мешканкою будинку, а зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 06.05.1992 р. На підтвердження просив долучити Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Зазначив, що 04 серпня 2022 року ОСОБА_2 сама спровокувала конфлікт з ОСОБА_1 , який виник виключно через індивідуальні дії та поведінку ОСОБА_2

ОСОБА_1 у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, щоапеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення структурно складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб'єктивна сторона. Для констатації наявності складу адміністративного правопорушення необхідне встановлення усіх чотирьох його елементів. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.

Проте, суддею першої інстанції зазначені вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 порушила морально-етичні правила поведінки мешканців багатоквартирного будинку, зокрема в частині того, що перебуваючи у громадському місці з хуліганських мотивів схопила за волосся ОСОБА_3 . Такі неправомірні дії ОСОБА_1 вчинили з прямим умислом з мотивів задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності ОСОБА_3 , її приниження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, також підтверджується даними рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 04.08.2022, рапорту ст. інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Мостовича І. від 04.08.2022, рапорту ст. ДОП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві капітана Палія М. від 09.08.2022, заяви потерпілої ОСОБА_2 , за змістом якої остання повідомляє про вчинення на неї нападу мешканкою будинку АДРЕСА_2 з нанесенням їй тілесних ушкоджень, а також поясненнями самої ОСОБА_1 , які надані нею безпосередньо під час розгляду справи.

Однак, суддею місцевого суду вказані докази не оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, що свідчить про те, що суддею не в повній мірі дотримані вимоги ст. 245 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Як вбачається з диспозиції ст.173 КУпАП дрібне хуліганство - нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практикуу справахпро хуліганство»№ 10від 22.12.2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - відсутня вказівка про суть правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 497099 від 09 серпня 2022 року: 04 серпня 2022 року близько 23 год. 15 хв за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 125 А в ході конфлікту з ОСОБА_2 вчинила відносно останньої штовханину та схопила її за волосся.

Отже, склад адміністративного правопорушення зазначений у вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення не містить в собі всі посилання на ознаки та складові складу адміністративного правопорушення, визначеного статтею 173 КУпАП, а саме: порушення громадського порядку і спокою громадян, а також, які саме конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції статті 173 КУпАП.

Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції статті 173 КУпАП, інакше це суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти Росії» тощо).

Мотиви з яких суд визнав винуватою ОСОБА_1 суперечать нормам чинного законодавства, а також рішенням ЄСПЛ, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, суддя вийшов за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, тим самим взявши на себе функцію обвинувачення.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП .

На підставівикладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Колокольнікова Вадима Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Желепа