Апеляційне провадження № 33/824/3624/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

04 березня 2022 року постановою Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенн, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, 28.10.2022 року апелянт направив апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

До апеляційної скарги апелянтом було долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 31.08.2022 року.

01.10.2022 року апелянт направив апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду. Вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту та роз`яснено право подати апеляційну скаргу через місцевий суд, який виніс постанову. 28.10.2022 року апелянт направив дану апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

Пропуск встановленого законом 10-ти денного строку на апеляційне оскарження від часу фактичного отримання постанови суду першої інстанції апелянт обґрунтовував тим, що 05.09.2022 року він звернувся до медичної установи та отримав позитивний результат тесту на Covid-19. Повторний тест ним було здано 16.09.2022 року, однак, вказаний тест також вказав на позитивний результат, і лише 26.09.2022 року він отримав негативний тест на Covid-19, тому саме вказана обставина доводить, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин. На підтвердження таких обставин, апелянтом до клопотання було долучено копії результатів дослідження ТОВ «Сінево Україна» від 05.09.2022 року, 16.09.2022 року, 26.09.2022 року на своє ім`я з відповідними результатами.

При перевірці вищевказаних документів на офіційному сайті «Сінево» вбачається, що вказані результати досліджень відношення до ОСОБА_1 не мають, оскільки були отримані за результатами проведення тестів зовсім інших осіб. За таких умов, у апеляційного суду відсутні підстави вважати належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження від моменту фактичного отримання скаржником оскаржуваної постанови, що були заявлені ОСОБА_1 .

Дослідивши подану апелянтом заяву про поновлення пропущеного строку оскарження, суд встановив, що апелянт не зазначив належних та обґрунтованих підстав пропуску вказаного строку з моменту фактичного отримання копії оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, справа «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що наведені апелянтами доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови не були належним чином підтверджені, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, як така, що подана після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а апеляційний суд не знайшов підстав для його поновлення.

Питання ж щодо наявності чи відсутності підстав для направлення до відповідного органу інформації для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.. 214 КПК України підлягає вирішенню окремо.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба