Справа №478/971/22 пров. №3/478/600/2022
П о с т а н о в а

І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2022 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., за участю секретаря Поліщук С.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , військовослужбовця - солдата - навідника 3 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону, ВОС-101281Д,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.17210 КУпАП,

В с т а н о в и в:

З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А4350 №109 від 15.10.2022 року вбачається, що 14.10.2022 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , в умовах дії особливого періоду, відмовився від виконання законних вимог командира військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.17210 КУпАП - як відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

При судовому розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечив проти обставин, викладених в протоколі про військове адміністративне правопорушення. Пояснив, що близько двох тижнів перебував на бойовому завданні, під час якого підходив до командира та повідомляв останнього про те, що погано себе почуває та має намір по приїзду із завдання звернутися до шпиталю. Так, у вечері 14.10.2022 року він разом зі своїм підрозділом повернулися із бойового завдання, наступного дня, а саме вранці 15.10.2022 року їм було повідомлено, що підрозділ переміщується на нове місце дислокації, для подальшого виконання завдання, після чого він підійшов до свого командира та повторно повідомив його про те, що йому потрібно до шпиталю на, що йому було повідомлено, що автомобіль буде лише в понеділок 17.10.2022 року, а наразі він повинен збиратися на бойове завдання. Зазначив, що він не відмовлявся від виконання бойового завдання, але вважає, що у зв`язку з поганим самопочуттям користі від нього було б мало, у зв`язку із чим він прийняв рішення не їхати на завдання.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.

Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України").

Так, ч.2 ст.17210 КУпАП передбачено, що за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду накладається стягнення у виді штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії А4350 №109 від 15.10.2022 року вбачається, що він складений про те, що: 14 жовтня 2022 року в тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 (АДРЕСА_2 ) солдат ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.17210 КУпАП

Диспозицією ч.2 ст.17210 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, в обвинуваченні, яке стосується вказаного правопорушення, повинно бути зазначені дані про те, що особа, яка звинувачується у вчиненні цього правопорушення перебуває на військовій службі не виконала законні вимоги командира (начальника), які полягали у вчиненні певних дій або бездіяльності.

Суд вважає, що формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.2 ст.17210 КУпАП, оскільки в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути конкретизований. Це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст.256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин, неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17210 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17210 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.17210 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя І.П. Сябренко