КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1132/2022 Суддя І інстанції - Сазонова М.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бужор Аліси Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 496,00 грн. 20 коп.

Постановою суду встановлено, що водій ОСОБА_1 о 23:25 год. 14.07.2021 за адресою: м. Київ, вул. Комбінатна, 25, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», р.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на нагрудну камеру.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Бужор А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суддіДніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова не відповідає принципам всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, в постанові надано неналежну оцінку доказам, суд першої інстанції в своєму рішенні посилається виключно на покази свідка як джерело встановлення керування транспортним засобом особою з ознаками алкогольного сп`яніння, судом першої інстанції проігноровано правову процедуру та порядок доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами поза розумним сумнівом, оскільки відеозапис з нагрудної камери починається із зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_2 (іншої особи, ніж на яку складено протокол). Тобто, як стверджує апелянт, патрульна поліція зафіксувала керування транспортним засобом ОСОБА_2 , до якого не висувалася вимога пройти огляд на стан сп`яніння. В подальшому, на підставі показів двох свідків, працівники поліції, нібито встановили факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 раніше, до їх приїзду, у стані алкогольного сп`яніння, і факт керування, і факт алкогольного сп`яніння саме ОСОБА_1 встановлюється показами свідків. Тобто, як зазначає апелянт, протокол складено не у момент зупинки транспортним засобом під керуванням відповідної особи, а значно пізніше. І керуючись показами свідків, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом, пройти огляд на стан сп`яніння, однак, вказана правова процедура визнана фактично суддею першої інстанції належною, такою, що допускає підтвердження вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не відбулося, отже, як стверджує апелянт, всі подальші події взагалі не мають значення, оскільки відсутній первинний юридичний факт, зупинка транспортного засобу під керування особи, якій може бути висунута вимога пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, апелянт стверджує, що вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута ОСОБА_1 як пішоходу, що є протиправним, оскільки відсутня правова процедура, яка дозволяє встановити факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння лише на підставі показів інших ніким неуповноважених осіб.

Також апелянт зазначає, що із пояснень самого ОСОБА_1 , пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які останні надали в судовому засіданні, слідує, що патрульна поліція приїхала, коли керування транспортним засобом здійснював ОСОБА_2 , ніхто із поліцейських ОСОБА_1 за кермом не бачив, а між приїздом ОСОБА_1 у двір на власному транспортному засобі та приїздом патрульної поліції, пройшло не менше 30 хвилин.

Так, як зазначає апелянт, близько 23:00 год. 14.07.2021 ОСОБА_1 приїхав на власному транспортному засобі із державним номером НОМЕР_1 на зустріч із своїм другом ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Чекаючи ОСОБА_4 в автомобілі, останній випивав та слухав музику. В цей же час, деякі особи - мешканці вказаного вище будинку, почали робити зауваження щодо гучної музики, відбулася сварка, в ході якої хтось, викликав поліцію. Поки їхала поліція сварка продовжувалася та ОСОБА_1 попросив друга ОСОБА_4 відігнати машину, оскільки деякі мешканці дому були агресивно налаштовані щодо його майна. Під час керування транспортним засобом ОСОБА_4 , його зупинила поліція об 23:28 год., звідки і почалося ведення запису із нагрудних камер, що підтверджується файлом з іменем . На цьому жвідеофайлі ОСОБА_1 пояснює об 23:31 год., що випив, але не керував транспортним засобом.

Вказані події, як стверджує апелянт, повністю підтверджуються як відеозаписом, так і поясненнями свідків. Таким чином, на думку апелянта, підстав для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 бути не могло, посилання суду на «агресивну та нахабну поведінку ОСОБА_5 у спілкування з поліцейськими» та «матеріальну шкоду у зв`язку з ДТП» взагалі значення на мають, оскільки інших протоколів, окрім як за ч. 1 ст. 130 КУпАП не складалося, претензій матеріального характеру не висувалося.

Також апелянт, що судом першої інстанції взято до уваги докази, які не є належними та допустимими з процесуальної точки зору, а саме, вважає що протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатися належним доказом у справі оскільки складений із численними порушеннями, направлення на медичний огляд складено працівником поліції, який не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, долучений до матеріалів відеозапис не є безперервний як того вимагається ч. 5 розділом II Наказу МВС від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Зрештою, як зазначає апелянт, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а оскільки ОСОБА_1 не здійснював керування ТЗ, що дало би поліцейським підстави для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, то він не може нести відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До апеляційного суду ОСОБА_1 та адвокат Бужор А.Ю., будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду не з`явились, однак в судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат Пушкарський С.С. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутність ОСОБА_1 та адвоката Бужор А.Ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Пушкарського С.С. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ№215207, згідно якого водій ОСОБА_1 о 23:25 год. 14.07.2021 за адресою: м. Київ, вул. Комбінатна, 25, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», р.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що було зафіксовано на нагрудну камеру, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються письмовими поясненнями свідків (а.с.4, 5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3) та відеозаписом з місця події (а.с.6).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги адвоката, про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами, оскільки відеозапис з нагрудної камери починається із зупинки транспортного засобу під керування іншої особи, ніж на яку складено протокол, і вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута ОСОБА_1 , як пішоходу, то такі доводи апеляційної скарги є неспроможними з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 14.07.2021 вбачається, що під час активації камери поліцейського, за кермом автомобіля Volkswagen Passat, перебував ОСОБА_2 , який повідомив працівників поліції, що автомобіль йому не належить, він його забрав, аби перепаркувати. З приводу ДТП зазначив, що там особи вже розбираються з цим питанням. Після чого, поліцейським було зафіксовано на задньому бампері автомобіля наявні пошкодження. ОСОБА_2 пояснив, що йому зателефонував товариш та попросив вийти у двір, а вийшовши на вулицю, він побачив, що, розвертаючись, той зачепив авто. Тоді поліцейськийпідійшов до групи осіб, серед яких були ОСОБА_1 та очевидці подій. Один зі свідків повідомив, що саме він викликав поліцію, та пояснив, що бачив, як водій ОСОБА_1 їхав на автомобілі з гучно увімкненою музикою, після зауваження її вимкнув, потім став маневрувати та вдарив два автомобілі. Виходячи з авто, водій вже мав ознаки сп`яніння. Згодом вийшов товариш водія та відігнав авто в інше місце. Водночас ОСОБА_1 , який мав ознаки сп`яніння (хитка хода, млява мова), заперечив, що керував транспортним засобом та відмовився надати водійське посвідчення. Після чого поліцейські неодноразово пропонували особі пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповідав відмовою та заперечував, що керував транспортним засобом, вказуючи при цьому, що його авто припарковане вдома. В подальшому, під час спілкування з власницею пошкодженого автомобіля Hyundai ОСОБА_1 запевнив жінку, що готовий відремонтувати її авто, яке пошкодив, однак згодом вже вказував, що то не він його пошкодив. Після складання матеріалів поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 ознайомитись зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а також вручено копію постанови про накладення адміністративного стягнення, складеною за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме - за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

З наявних в матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що свідок ОСОБА_3 вказав, що з балкону свого будинку бачив, як 14.07.2021 близько 23:15 год. автомобіль Volkswagen Passat , д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав у двір із гучно увімкненою музикою, з авто вийшов водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після повернення в авто, водій почав маневр розвороту, під час виконання якого вдарив два інших автомобілі. Після цього, він вийшов на двір, аби не дати водію зникнути з місця пригоди, дізнався, що водія звуть ОСОБА_1 подальшому водій в його присутності відмовився пройти огляд на стан сп`яніння (а.с. 4). Такі ж пояснення свідок ОСОБА_3 підтвердив і в судовому засіданні суду першої інстанції, уточнивши, що особисто бачив, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом на території його двору та мав ознаки сильного алкогольного сп`яніння вже на момент, коли тільки-но вийшов з авто, зупинившись у його дворі. При цьому, інших осіб в авто разом із ним не було. Після чого бачив, як водій повернувся в авто та продовжив рух, ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди.

В своїх поясненнях, свідок ОСОБА_6 вказав, що 14.07.2021 близько 23:15 год. у двір будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , заїхав автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з гучно увімкненою музикою. З авто вийшов водій з ознаками алкогольного сп`яніння. Після того, як він зробив зауваження водію щодо гучної музики, той повернувся до авто, вимкнув музику та став маневрувати на авто у дворі. Побачивши це, він зателефонував до поліції, повідомивши про нетверезого водія за кермом. Тим часом водій маневруючи зачепив два автомобілі, що припарковані у дворі, після чого свідок ще раз зателефонував до поліції, повідомивши про дорожньо-транспортну пригоду. Після цього з будинку вийшов товариш водія, сів за кермо автомобіля та виїхав на ньому з двору будинку, де був зупинений поліцією. Після приїзду поліції свідок дізнався, що водієм, що вчинив ДТП, є ОСОБА_1 . На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння вказана особа відповіла відмовою (а.с. 5).

Будь-яких підстав не довіряти показанням вищевказаних свідків, які є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою, а також з долученим до протоколу відеозаписом подій та іншими матеріалами справи у апеляційного суду немає, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами і вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута ОСОБА_1 , як пішоходу не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань адвоката в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 вжив алкоголь вже після того, як припаркував автомобіль у дворі будинку, то такі посилання адвоката, як правильно встановив суд першої інстанції є суперечливими та не узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1 зафіксованими на відеозаписі, в яких він зазначив, що не керував транспортним засобом взагалі і його автомобіль знаходився вдома, а також з показаннями свідків, які були безпосередніми очевидцями події та які повністю підтвердили обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками сп`яніння, а тому розцінюються апеляційним судом, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з численними порушеннями, а тому не може вважатись належним доказом, оскільки як вбачається з протоколу серія ААБ№215207, то в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме інспектором 3 роти 3 батальйону УПП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Платовим О.С., наведені в протоколі і матеріали, які до нього долучені. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ№215207 від 15.07.2021 щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому посилання адвоката в цій частині є безпідставними.

Безпідставними є і твердження захисника про порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, щодо безперервності відеозапису місця події, оскільки долучений до протоколу відеозапис місця події має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце після прибуття працівників поліції на місце виклику, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм та свідками подій, на ньому чітко зафіксовано неодноразове висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, та відмову водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП та, зокрема, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння зафіксовані на фрагментах відео, що не мають розриву у часі, про що обґрунтовано вказав місцевий суд в оскаржуваній постанові.

Те, що направлення на медичний огляд складено іншим працівником поліції, а не тим який пропонував пройти такий огляд, ніяким чином не впливає на законність прийнятого судом рішення та на доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Тим більше, що відмова особи, у якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, є підставою для складання відповідного протоколу, а не видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Бужор А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2022, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал