Справа №461/5516/22
Провадження №3/461/2979/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , місце роботи старший менеджер експорту компанії «Jurmir J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna» (Szabda 102, 87300 Brodnica, Poland),

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил, в зоні митного контролю відділу митного оформлення «Муроване» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці проводились митні формальності щодо ввезення на митну територію України товарів (плитка керамічна, вироби санітарно-технічні та комплектуючі до них, крани, душові кабіни), які переміщувалися транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA209230/2022/000436 від 22.08.2022 року.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів, продавцем товарів зазначена компанія «Jurmir J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna» (Szabda 102, 87300 Brodnica Poland), одержувачем (покупцем) є TOB "КЕРАМ-ПРО" (Україна, м. Київ, вул. Промислова, буд. 3-Г, оф. 205).

У ході здійснення митного контролю транспортного засобу, а саме під час проведення огляду переміщуваного вантажу, шляхом повного вивантаження, встановлено, що у транспортному засобі, крім заявленого товару, переміщується товар інформація про який відсутня у товаросупровідних документах, а саме:

*дошка паркетна, торгової марки «Original Parguet», виробник Італія, розміром 15 мм * 195 мм * 1800 мм, в кількості 37 упаковок, вагою 1105 кг, загальною площею 102,5920 квадратних метрів;

*дошка паркетна, торгової марки «Original Parguet», виробник Італія, розміром 15 мм * 195 мм * 2400 мм, в кількості 27 упаковок, вагою 1098 кг, загальною площею 101,0880 квадратних метрів.

Ввезення на митну територію України вантажу здійснювалось відповідно до зовнішньоекономічного договору контракту №01042020 від 01.04.2020 року. У свою чергу рахунок фактура (Faktura) 13322/Н від 18.08.2022 року, оформлена працівником компанії «Jurmir J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna» (Szabda 102, 87300 Brodnica, Poland), старшим менеджером експорту Monika Cegielka.

З метою з`ясування законності ввезення на митну територію України товарів, Львівською митницею, листом №7.4/20-03/14/16558 від 26.08.2022 викликався старший менеджер експорту Monika Cegielka. Однак у визначений час остання до Львівської митниці не прибула та про причини неявки не повідомила.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України, як такі, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товару його кількості та вартості.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Представник компанія «Jurmir J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna», TOB "КЕРАМ-ПРО" та ОСОБА_1 адвокат Тарала О. М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 умисних протиправних, винних дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та подання нею органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості. Крім цього, зазначив, що невідповідність товару та відомостям, які містяться в попередніх деклараціях для переміщення вантажу, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки на підставі цих документів митницею не приймаються рішення про випуск товару у вільний обіг на територію України та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару. При цьому звертає увагу суду, на лист компанії «Jurmir» J.M.W.Rudzinscy Sp. Jawna від 18.11.2022, відповідно до якого на складі при завантажені товару помилково було завантажено паркет замість плитки, яка була вказана в замовлені клієнта.

Вищезазначені заперечення адвокат Тарала О.М. підтримав в ході розгляду справи. Додатково зазначив, що посадові особи митного органу листом від 26.08.2022 запрошували ОСОБА_1 з`явитися в управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Львівської митниці у 11.00 год 29.08.2022. Однак, вже 26.08.2022 склали щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил. Внаслідок чого, ОСОБА_1 була позбавлена можливості подати свої пояснення та докази на спростування інкримінованого їй правопорушення, чим істотно порушення гарантоване їй право на захист.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці та адвоката Тарали О.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

В обґрунтування висновків про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, митним органом суду надано наступні досліджені в процесі розгляду справи докази:

- протокол про порушення митних правил № 0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року;

- лист Львівської митниці ДМС України №7.4-4/20-01/ від 26.08.2022;

- копію СMR №092473;

- копію фактури №13322/Н;

- копію контракту;

- пояснення ФОП « ОСОБА_2 » від 26.08.2022;

- товаросупровідні документи;

- опис предметів від 26.08.2022;

- доповідну записку державного інспектора ОВ УБК та ПМП Львівської митниці від 30.08.2022;

- постанову про призначення експертизи у справі про порушення митних правил №0818/20900/22 від 05 вересня 2022 року;

- висновок № -0421 від 14 вересня 2022 року;

Вказані докази були безпосередньо досліджені та перевірені судом в процесі судового розгляду в присутності учасників даного провадження.

Надаючи оцінку вказаним доказам, в сукупності з доводами учасників процесу, іншими доказами наданими стороною захисту та обставинам встановленим в ході судового розгляду, виходжу з наступних міркувань та мотивів.

Щодо доводів адвоката Тарали О.М. про те, що невідповідність товару відомостям, які містяться в попередніх деклараціях для переміщення вантажу, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суд зауважує наступне.

Частиною першою ст. 483 МК України, передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0818/20900/22 від 26.08.2022, митним органом інкримінується внесення ОСОБА_1 неправдивих відомостей щодо найменування товарів які переміщувалися через митний кордон України у товаросупровідні документи, тобто усі документи які супроводжували митне оформлення та перетин товаром митного кордону, а не лише у попередню митну декларацію.

На підставі наведеного, суд відхиляє вищезазначені доводи адвоката Тарали О.М.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 умисних протиправних, винних дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, та подання нею органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості, суд виходить з наступного.

Державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості (п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів до митного оформлення документів, що одержані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України, необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

До протоколу про порушення митних правил долучено листкомпанії «Jurmir» J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna від 18.11.2022, відповідно до якого на складі при завантажені товару помилково було завантажено паркет замість плитки, яка була вказана у замовлені клієнта.

Суд зауважує, що уповноваженими особами митного органу не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на спростування вищезазначеної позиції компанії «Jurmir» J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna, а відтак переконливих доказів які поза розумним сумнівом доводять наявність умислу у діях ОСОБА_1 на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю суду не представлено.

Таким чином, матеріали справи не містять фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку можна було б стверджувати про вчинення ОСОБА_1 з відповідним умислом дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані. Належних документів (доказів) на основі яких митницею встановлено причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення матеріали справи не містять, дані матеріали не доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій на вчинення інкримінованого правопорушення, а доводи щодо її причетності до правопорушення ґрунтуються на припущеннях. При цьому, суд враховує те, що представник ОСОБА_1 не заперечив того факту, що остання займалася відправкою даного товару, водночас невідповідність виявлена на митному контролі є наслідком її помилки, а не умисних протиправних дій.

Згідно положень ст. 488 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 486 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

В силу вимог ст. 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи, зокрема, опитуються особи, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, інші особи; витребовуються документи, необхідні для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірені їх копії чи витяги з них; вчиняються інші процесуальні дії, під час яких складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 491 МКУ, підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

В свою чергу положення ст. 494 МК України, серед іншого, встановлюють наступне.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Згідно з вимогами ст. ст. 509, 510 МК України, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може опитувати особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також свідків, інших осіб. Особи, які викликаються для опитування, повинні з`явитися на виклик митного органу і правдиво повідомити все, що їм відомо про обставини, які стосуються справи про порушення митних правил. Особи, які підлягають опитуванню у справі, викликаються повісткою, яка вручається їм під розписку, або телефонограмою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку. Крім того, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може витребувати документи, необхідні для розгляду справи, у тому числі матеріали фото- і кінозйомки, звуко- і відеозапису, інформаційних баз та банків даних, а також інші носії інформації.

Відповідно до статті 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Протокол про порушення митних правил це фактично комплексне джерело доказової інформації. При цьому він набуває значення доказу лише за умови коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою митних органів; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим відповідною нормою чинного законодавства. Протокол про порушення митних правил повинен містити перелік усіх обов`язкових реквізитів до нього, і у разі їх відсутності він не може мати доказового значення.

Таким чином, протокол про порушення митних правил займає провідне місце у переліку засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи митних органів або суд встановлюють наявність чи відсутність митного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що наведені, серед іншого, у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає саме від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку та процедури його оформлення.

В цьому контексті слід відзначити, що для складання протоколу повинні бути встановлені законні підстави, які, серед іншого, перевіряються шляхом отримання відповідних пояснень у учасників провадження.

Натомість, уповноваженими представниками митного органу наведені вимоги та положення при складанні протоколу про порушення митних правил № 0818/20900/22 від 26.08.2022 року виконано не було. Зокрема, особа відносно якої складено протокол фактично позбавлена права дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також, у разі необхідності, письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Крім того, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не роз`яснено її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

Згідно ст.6 даної Конвенції:

«Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b)мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c)захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагати інтереси правосуддя;

d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що йсвідків обвинувачення;

е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею-одержувати безоплатну допомогу перекладача».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наведено вище, у разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

Згідно долученого до матеріалів листа Львівської митниці ДМС України від 26.08.2022 №7.4-4/20-01/, посадові особи митного органу повідомили компанію «Jurmir» J.M.W. Rudzinscy Sp. Jawna про те, що митницею проводиться перевірка законності ввезення на митну територію України товарів та запрошували ОСОБА_1 з`явитися в управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Львівської митниці до 11.00 год 29.08.2022. Однак, наведені особи вже 26.08.2022, тобто у день складання повідомлення про виклик, склали щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил. Внаслідок чого, ОСОБА_1 була позбавлена можливості ознайомитися з доказами проти неї, адекватно оцінити їх і розробити ефективну юридичну стратегію свого захисту,подати свої пояснення та докази на спростування інкримінованого їй правопорушення.

З позиції ЄСПЛ, ці дії свідчать про порушення права мати адекватні час та засоби для підготовки захисту, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктом "b" пункту 3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року.

Згідно з вимогами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На підставі наведеного суд, приходить до висновку, що протоколом про порушення митних правил №0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року не є належним до допустимим доказом у справі, оскільки складений з грубим порушенням права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до доктрини з умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованої Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа № 809/531/18) та ухвалі від 18 листопада 2019 року (справа №320/6748/18).

Крім цього, суд зауважує наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Дані про дату народження ОСОБА_1 у протоколі про порушення митних правил №0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року та інших в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, у супровідному листі зазначено про скерування до суду матеріалів справи про порушення митних правил, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Польщі. Однак, у протоколі про порушення митних правил №0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року відомості щодо громадянства особи, яка притягується до відповідальності, відсутні. Також, відсутні відомості про реєстрацію чи проживання №0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року.

Відтак, протокол про порушення митних правил №0818/20900/22 від 26 серпня 2022 року містить неповні відомості про особу, яка притягується до відповідальності, які суд був змушений встановлювати та перевіряти вже після надходження справи на розгляд.

Відомості про дату народження, місце проживання особи, а також про її громадянство, є необхідними для розгляду справи, відповідно до ст. 494 МК України.

Вищенаведене свідчить про те, що протокол про порушення митних правил складено з порушеннями законодавчих вимог до процедури його оформлення, а також містить істотні недоліки та не може слугувати допустимим й достатнім доказом винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Отже, адміністративне стягнення у даній категорії справ, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір штрафу в даній категорії справ інколи перевищує розмір штрафів визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 статті 483 МК України може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах митного органу), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень, у даному випадку митний орган в особі уповноважених на це осіб.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність достовірних і достатніх відомостей, а також належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з врахуванням даних про істотне порушення права на захист допущене митним органом під час провадження у справі, та враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до долученого до матеріалів справи, зокрема листа ТОВ «КЕРАМ-ПРО», вказане Товариство є стороною покупцем та отримувачем товару вилученого, на підставі протоколу про порушення митних правил № 0818/20900/22 від 26.08.2022 та зобов`язується здійснити митне оформлення, згідно платежів, що підтвердив в процесі судового розгляду представник даного товариства, а тому даний товар слід повернути ТОВ «КЕРАМ-ПРО».

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України - закрити.

Вилучені, згідно протоколу №0818/20900/21 від 26.08.2022 року товари після набрання постановою законної сили повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕРАМ-ПРО» (ІПН 14) (уповноваженій ним особі), для здійснення відповідних митних процедур.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.