справа № 382/728/22 головуючий у суді І інстанції Кисіль О.А.
провадження № 33/824/3240/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Косогор Оксаною Миколаївною, на постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в ФОП « ОСОБА_2 » водієм, ідентифікаційний код невідомий,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та піддано штрафу на користь держави, стягнуто з нього 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Косогор Оксану Миколаївну, подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що зі змісту відеозапису з бодікамери поліцейського (а.с.6) не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом і, після зупинки цього транспортного засобу поліцейським, відмовився пройти зазначений медичний огляд на стан сп`яніння. Апелянт вважає, що сам факт відмови від проходження медичного огляду без установлення належними та допустимими доказами факту керування транспортним засобом не утворює складу адміністративного правопорушення та не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Звертає увагу апеляційного суду на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 181316 від 27.07.2022 (а.с.1) неможливо установити дату, коли ОСОБА_1 начебто вчинив адміністративне правопорушення, оскільки в графі, де зазначені дата та місяць, містяться рукописні виправлення, які не застережені в установленому чинним законодавством порядку та не дають можливості установити дійсні дату та місяць, про які йдеться у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти «...тест з приводу вживання спиртних напоїв на «Драгер» або в Яготинській ЦРЛ 26.07.2022, а направлення на огляд (а.с. 3) складене 27.07.2022. А відтак, на думку апелянта, на момент, коли ОСОБА_1 пропонувалася можливість проходження медичного огляду у відповідному медичному закладі, відповідне направлення йому не було вручене, тому що воно навіть не було складене. Вказує, що поліцейський не демонструє на відео тест, який пропонується до використання, а лише називає його «Драгер». Окрім того, апелянт наголошує, що такої юридичної особи як «Яготинська районна центральна лікарня» не існує взагалі. На території Яготинської громади здійснює свою діяльність Комунальне підприємство некомерційне підприємство Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня», що не відповідає назві медичного закладу, зазначеному у відповідному направленні. На думку апелянта, враховуючи, що у направленні відсутня адреса медичного закладу, до якого ОСОБА_1 пропонувалося звернутися за медичним оглядом, - неможливо установити який медичний заклад мав на увазі поліцейський, коли називав на відеозаписі та вказував у направленні фактично неіснуючий заклад станом на 26.07.2022 (відеозапис) та 27.07.2022 (складення направлення). Ще одним доводом апелянта є те, що свідки, до яких звертається поліцейський на відео, не відображені на записі, також відсутні будь-які дані, за допомогою яких цих свідків взагалі можливо ідентифікувати по відношенню до указаної події. Водночас апелянт також зазначає, що пояснення осіб, які вказують про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, також наголошує, що в даних документах не зазначена дата, коли були відібрані такі пояснення та дата, коли ОСОБА_1 вчиняв дії, про які йдеться у вказаних поясненнях.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови27.07.2022 року о 23 годині 45 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Яготин Київської області по вул. Вокзальній керував транспортним засобом «Хундай І30» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, не чітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6810» та проведення огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 181316 від 27.07.2022 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 року № 1376, в якому зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено за допомогою бази ІПН «АРМОР», та що ОСОБА_1 ознайомлений з місцем розгляду, підписався, та в поясненнях зазначив, що «вину визнаю».

До протоколу додано:

1) копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 626191 від 27.07.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.2).

2) направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.07.2022 року (а.с.3);

3) пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відібрані інспектором Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Є. Малинкою з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4-5);

4) компакт-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.6);

5) довідку Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.08.2022 року про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.7).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння.

Як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, апелянт посилався на те, що матеріали справи, зокрема, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому відсутній склад правопорушення.

Однак, апеляційний суд розцінює такий довід критично і бере до уваги, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (а.с.2), зафіксованого не в автоматичному режимі серії № БАВ № 626191 27 липня 2022 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не мав його при собі, чим порушив п. 2.1(а) ПДР України. Дане правопорушення було скоєно ОСОБА_1 одночасно з порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 181316, згідно якого 27 липня 2022 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

А отже, постановою про накладення адміністративного стягнення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження чи скасування даної постанови.

Таким чином, матеріалами справи спростовується довід апелянта про відсутність зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час його зупинки.

Також, як вбачається з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, ОСОБА_1 узагалі відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі. А відтак, доводи апелянта щодо відсутності такої юридичної особи як «Яготинська районна центральна лікарня» та неможливості установити, який медичний заклад мав на увазі поліцейський, у даному випадку не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки апелянт не висловлював думку щодо відмови від проходження огляду лише в медичному закладі «Яготинська районна центральна лікарня», при цьому не зазначав, що він має бажання пройти такий огляд в іншому медичному закладі.

Отже, апеляційний суд до уваги вказаний довід не бере, як такий, що не спростовує відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6810» та проведення огляду у медичному закладі.

За таких обставин, оскільки відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому зафіксована подія правопорушення, апеляційний суд оцінює його в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в оскаржуваній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, беручи до уваги наведені норми права та встановлені у справі обставини, апеляційний суд, погоджуючись з висновкам суду першої інстанції, вважає, що матеріалами справи зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови апелянт також посилався на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 181316 від 27.07.2022 (а.с.1) неможливо установити дату, коли ОСОБА_1 начебто вчинив адміністративне правопорушення, оскільки в графі, де зазначені дата та місяць, містяться рукописні виправлення, які не застережені в установленому чинним законодавством порядку та не дають можливості установити дійсні дату та місяць, про які йдеться у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 181316 від 27.07.2022 (а.с.1) відповідає вимогам статті 256 КУпАП та зі змісту даного протоколу чітко вбачається дата та місяць його складення. Посилання апелянта на рукописні виправлення апеляційний суд оцінює критично, як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Окрім того, в матеріалах справи, зокрема в графі протоколу про адміністративне правопорушення «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» будь-які зауваження апелянта до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні та окрім того протокол містить особистий підпис апелянта про ознайомлення зі змістом такого протоколу та про підтвердження правильності внесених даних щодо нього. А відтак, апеляційний суд відхиляє вказаний довід, як необґрунтований.

Ще одним доводом апелянта є те, що свідки, до яких звертається поліцейський на відео, не відображені на записі, також відсутні будь-які дані за допомогою яких цих свідків взагалі можливо ідентифікувати по відношенню до указаної події.

Водночас апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що при наявності відеозапису відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння, ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції Закону, яка є чинною з 17.03.2021, не вимагає присутності свідків такої відмови. У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим присутність під час огляду двох свідків не була необхідною.

Також апелянт зазначав, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти «...тест з приводу вживання спиртних напоїв на «Драгер» або в Яготинській ЦРЛ 26.07.2022, а направлення на огляд (а.с. 3) складене 27.07.2022. А відтак, на думку апелянта, на момент, коли ОСОБА_1 пропонувалася можливість проходження медичного огляду у відповідному медичному закладі, відповідне направлення йому не було вручене, тому що воно навіть не було складене.

Однак, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.

У даній справі жоден з наявних в матеріалах справи доказів не містить даних, що водій ОСОБА_1 висловлював саме згоду на огляд на стан алкогольного сп`яніння, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для такого огляду.

Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з неточним зазначенням медичного закладу не є обов`язковою підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження такого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування в медичний заклад або у його приміщенні та не заявляла бажання пройти такий огляд в іншому медичному закладі.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія та його захисника на порушення такого порядку є безпідставними.

Посилаючись на те, що поліцейський повинен був продемонструвати на відео тест, який пропонується до використання, апелянт не наводить норм законодавства чи положень Інструкції, які передбачають такий обов`язок.

За таких обставин, переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати водієм законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та піддано штрафу на користь держави, стягнуто з нього 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Косогор Оксаною Миколаївною, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко