ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/382/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Янчишина В. Й. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 27 червня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з оскаржуваною постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В. Й. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування таких вимог зазначає, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 не містить даних щодо згоди ОСОБА_1 із результатом та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Вказує, що із результатом огляду, про який вказано у протоколі, ОСОБА_1 не був згідний, вимагав доставити його для проходження огляду у медичний заклад, але поліцейським дані вимоги були проігноровані, чим порушено вимоги ст. 266 КУпАП.

Апелянт наголошує на тому, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, як працівник поліції ОСОБА_9, провівши огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат якого показав 1,70 проміле, не спитав ОСОБА_1 , чи згідний він з результатом та чи бажає проїхати в медичний заклад для проходження огляду, а повідомив його про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст .130 КУпАП, та ознайомив його із правами.

Таким чином, не з`ясував у ОСОБА_1 , чи погоджується він з результатом огляду, проведеного поліцейським із застосуванням технічного приладу, а також не роз`яснив йому, що в разі незгоди з його результатами він вправі пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Зазначає, що ОСОБА_1 підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і саме після підписання протоколу останній з результатом не погодився. О 01:31 год. ОСОБА_1 звертався до поліцейських із вимогою про проходження огляду у медичному закладі, однак йому було відмовлено без пояснення причин, а відеозапис на той час працівником поліції уже не проводився, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На думку апелянта, переривчата відеофіксація події працівником поліції одразу ж після проведеного на місці огляду на стан сп`яніння не дає можливості переконатись у правильності його дій на відповідність вимогам ст. 266 КУпАП, а у всіх інших доказах відсутні відомості, які б підтверджували узгодженість дій працівників поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з приписами ст. 266 КУпАП в частині повідомлення водія про передбачену законом можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я у випадку незгоди з результатом.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що направлення у медичний заклад було оформлено після складання протоколу. У направлені вказано, що поліцейський доставив ОСОБА_1 у медичний заклад, але це не відповідає дійсності.

Зазначає, що пояснення інспектора УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_9, надані місцевому суду в якості свідка, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відеозапис, який міститься у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відеофайл не є безперервним.

Отже, апелянт вважає, що місцевим судом не взято до уваги те, що відеозаписи є небезперервними, не взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомляли суду, що у ОСОБА_1 не встановлювали, чи згідний останній з результатом та чи не бажає проїхати в медичний заклад, а також те, що ОСОБА_1 , звертався з вимогою доставити його у медичний заклад.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Янчишина В. Й., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, суд не в повній мірі дотримався даних вимог закону, зокрема, поза його увагою залишилось те, що поліцейські при проведенні огляду водія на стан алкогольного сп`яніння порушили встановлений законом порядок його проведення, що відобразилось, в тому числі, на складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 11 вересня 2021 року о 01 год. 04 хв. по вул. Привокзальний майдан, 1 в м. Тернополі керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla», д. н. з. « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest 6810» прилад ARАМ-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022), на табло якого висвітлило результат 1.70‰ (проміле). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративні правопорушення серії ААБ №201250 від 11.09.2021; результатом тесту технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» прилад ARАМ-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022), щодо виявлення стану сп`яніння від 11.09.2021, який показав результат 1.70 ‰ проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3175 від 26.05.2021; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.09.2021; розпискою ОСОБА_4 від 11.09.2021; схемою місця ДТП, яка сталась 11.09.2021 о 01 год. 04 хв. у м. Тернополі по вул. Привокзальний майдан, 1; письмовими пояснення ОСОБА_1 від 11.09.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 11.09.2021; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306037 від 11.09.2021; рапортом інспектора роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_9 від 11.09.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 04.05.2022; схемою місця ДТП від 04.05.2022; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 13.09.2021, за якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських УПП, щодо подій, які мали місце 11.09.2021.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця стаття, окрім іншого, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров"я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №201250 від 11 вересня 2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д. н. з. « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest 6810», прилад ARАМ-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022), на табло якого висвітлило результат 1.70‰ (проміле).

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як визначено п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку), огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні приписи містяться і у п. п. 6, 7 Розділу І Інструкції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння - працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або незгоди водія з його результатами, такий огляд, відповідно до приписів закону, проводиться в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та підтримав свої пояснення, надані в місцевому суді.

Як вбачається з відеозапису, проглянутого в порядку підготовки до апеляційного розгляду, працівник поліції, провівши огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат якого показав 1.70% (проміле), не вияснив у ОСОБА_1 , чи згідний він з результатом та чи бажає проїхати в медичний заклад для проходження огляду, а повідомив про те, що буде складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП, ознайомив ОСОБА_1 з правами.

У постанові місцевого суду зазначено, що нібито з відеозапису вбачається, що працівником поліції перед проведенням огляду роз`яснено ОСОБА_1 варіанти проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема: на місці зупинки; у медичному закладі; відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, дані роз`яснення варіантів проходження огляду на стан сп`яніння працівником поліції перед безпосереднім проходженням такого не звільняє його від обов`язку роз`яснити особі право у випадку непогодження з результатами медичного огляду на місці скористатись можливістю проїхати в медичний заклад для проходження медичного огляду, як це передбачено ст. 266 КУпАП, Інструкцією та Порядком.

Отже, з долученого до протоколу відео, яке не є безперервним, відсутній фрагмент, чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським із застосуванням технічного приладу, а також відсутнє роз`яснення працівника поліції, що в разі незгоди з його результатами він вправі пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Не зазначено про це і у вищезгаданому протоколі, який є основним джерелом доказу наявності ознак правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 із результатом огляду, про який вказано у протоколі, не був згідний, вимагав доставити його для проходження огляду у медичний заклад, але поліцейським дані вимоги були проігноровані, свідчать на його користь і матеріалами справи не спростовані, а місцевий суд не дав цьому факту належної оцінки.

Крім цього, в разі наявних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров"я, встановлених ч. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров"я.

Проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції не роз`яснили порядок та процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, у тому числі те, що у випадку незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу особа може пройти огляд також у найближчому закладі охорони здоров`я та відповідно не запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі.

Слушним є доводи апеляційної скарги про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 , оформлено після складання протоколу та у відсутності останнього.

У направлені вказано час оформлення - 11 вересня 2021 р. о 01 год. 35 хв.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудних камер поліцейських, на ньому відсутній фрагмент складання працівниками поліції направлення, та те, що один із примірників вручався водію ОСОБА_1 , а також роз`яснення його змісту останньому.

Крім цього, в направленні зазначено, що ОСОБА_1 було доставлено у медичний заклад, що не підтверджується і не узгоджується як з відеозаписом, так і матеріалами справи, а також поясненнями свідків, наданих у місцевому суді.

Посилання на усні пояснення свідка ОСОБА_9 , яка є інспектором УПП в Тернопільській області ДПП, про те, що ОСОБА_1 був згідний з результатами проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу і не виявляв бажання проїхати в медичний заклад для проходження повторного огляду на стан сп`яніння, суддя апеляційного суду оцінює критично, так як такі пояснення не узгоджуються з матеріалами справи та надані особою, яка склала адмінпротокол, а тому не можуть бути доказами вчинення адмінправопорушення.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2020 р. у справі №161/5372/17, де зазначено, що " ...відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, інспектором було викладено у спірній постанові опис обставин, установлених при розгляді адміністративної справи, а також підтверджено про наявність вказаних обставин в суді першої інстанції під час допиту в якості свідка.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах."

Положенням ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вищенаведене свідчить про те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів", затвердженого постановою КМУ 17.12.2018 №1103, не враховано цього і місцевим судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні "Маліж проти Франції" від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

За таких обставин вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від від 27 червня 2022 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В. Й. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба