Справа № 137/589/22
Провадження № 33/801/881/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянки України, фі-зичної особи-підприємця, проживаючої у АДРЕСА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідаль-ності за частиною першою статті 164 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Літинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 червня 2022 року серії ВАБ № 772592, складеним дільничним офіцером поліції сектору поліцейсь-кої діяльності № 1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенан-том поліції Нагнатовим В. В., у цей день 10 червня 2022 року об 11.10 годині ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у с. Новоселиця по вул. Жовтневій здійснений продаж пива без ліцензії на продаж алкогольних та слабоалкогольних напоїв, чим вчинене правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП.

Постановою судді Літинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, на неї накладене адмініс-тративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних міні-мумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з конфіскацією в дохід дер-жави предметів торгівлі: три пляшки пива об`ємом 0,5 л., зі вмістом спирту 4,8 об. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану судову постанову ска-сувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адмі-ністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП. Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеля-ційне оскарження, оскільки 15 червня 2022 року вона виїздила до Польщі, а повер-нулася в Україну 20 вересня 2022 року, що підтверджується копією закордонного пас-порта. При цьому 20 вересня 2022 року вона перетинала кордон завдяки карті побуту, тому відмітка у паспорті відсутня. Про те, що надходили судові повістки 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , за її поясненням, дізналася від працівника пошти, 04 жовтня 2022 року ознайомилася з матеріалами адміністративної справи щодо неї та отримала копію постанови суду. Таким чином, скаржниця стверджує про необізнаність її про розгляд справи, неотримання нею судових повісток.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, поданої апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суддя апеляційного суду дійшла висновку, що апе-ляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопору-шення регулюється нормами статті 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адмі-ністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з дня отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

З матеріалів цієї адміністративної справи убачається, що вона призначалася до розгляду судом першої інстанції неодноразово. Востаннє справа призначалася до розгляду на 17 серпня 2022 року. ОСОБА_1 , як особі, яка притягується до адмі-ністративної відповідальності, надсилалася судова повістка, отримана нею 04 серпня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на 16 аркуші справи. Однак, ОСОБА_1 у судове засідання не з`я-вилася, жодних заяв чи клопотань не заявляла, про поважні причини своєї неявки у засідання суд не повідомляла. Тобто, ОСОБА_1 була достеменно обізнана про роз-гляд щодо неї справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, згідно з від-тиском штемпеля суду про реєстрацію вхідного документу апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 14 жовтня 2022 року, тобто, безсумнівно поза межами встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Порушуючи питання про поновлення пропущеного строку, скаржниця зазначає про перебування її поза межами України у період з 15 червня до 20 вересня 2022 року, обґрунтовуючи одночасно відсутність відмітки про перетин кордону 20 вересня 2022 року перетином кордону за допомогою карти побуту.

Однак, із наданої скаржницею копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон убачається, що ОСОБА_1 виїхала з території України, перетнувши кордон Республіки Польща, 15 червня 2022 року та в`їхала на територію України ще 29 червня 2022 року. Жодних інших доказів про перетин нею кордону України в інші проміжки часу не надано, як і доказів наявності у скаржниці інших документів для виїзду за кордон.

Таким чином, зважаючи, що ОСОБА_1 належним чином у встановлений строк повідомлялася судом про місце та час розгляду справи 17 серпня 2022 року, а також за відсутності доказів перебування її за межами території України після 29 червня 2022 року об`єктивно відсутні законні, грунтовні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження нею постанови суду першої інстанції. Такий вис-новок суду апеляційної інстанції зроблений також на тій фактичній обставині, що скаржниця, будучи обізнаною про наявність відносно неї складеного протоколу про адміністративне правопорушення, а також про перебування справи щодо неї на роз-гляді у суді, тривалий час жодним чином не цікавилася результатом процесуального руху та розгляду цієї адміністративної справи. За встановлених судом обставин об-єктивно неможливо виправдати бездіяльність зацікавленої особи та належить конста-тувати безпідставне зволікання ОСОБА_1 у реалізації своїх прав щодо апеляцій-ного оскарження судової постанови.

Таким чином, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за від-сутності документальних доказів, які б свідчили про необхідність, обгрунтованість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, належно умотивовані підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення їй строку для апеляційного оскарження постанови суду першої інс-танції відсутні.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сут-ність цього права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ( рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Можливість поновлення строку не є необмеженою, оскільки сторони у розумінні певного інтервалу часу повинні вжива-ти заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності право-суддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової проце-дури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запо-біганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження у цій конкретній справі не можна трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно непереборними, пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди з ним. У свою чергу поновлення вказаного строку у цій конкретно справі призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справед-ливий суд.

Як уже зазначалося, будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 17 серпня 2022 року скаржниця не наводить. Апеляційний суд не знаходить причин, що були б об`єктивно неперебор-ними, тобто таких, як вказує Європейський суд з прав людини, що не залежали від волевиявлення скаржниці, або дійсно пов`язані з істотними обставинами, перешко-дами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду апеляційної інстанції у строк, визначений законом.

З урахуванням викладеного, того, що ОСОБА_1 не була позбавлений права та реальної можливості оскаржити судове рішення у строки, передбачені нормами чин-ного КУпАП, апеляційний суд дійшов об`єктивного та переконливого висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Літинського районного суду Він-ницької області від 17 серпня 2022 року. Відповідно апеляційна скарга згідно з вимо-гами статті 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропуще-ного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Літинського район-ного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за час-тиною першою статті 164 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Літинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року повернути їй як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Підпис Т. О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко

08 листопада 2022 року