Справа № 127/9502/22
Провадження № 3/127/3054/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №822873 від 04.05.2022, ОСОБА_1 04.05.2022 о 21.30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у клопотанні. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, проживають окремо, не мають спільного бюджету, тому вони не є сім`єю в розумінні Сімейного кодексу України. 04.05.20222 ОСОБА_2 добровільно передала йому як батьку дітей, термін повернення дітей не обговорювався. Оскільки колишня дружина зателефонувала біля 22 години, тому повернути дітей було явно проблематично, окрім того він як батько, мав намір наступного дня провести час із дітьми, після чого повернути їх матері. Проте ОСОБА_2 викликала поліцію, яка приїхала разом із нею і тому він обурився поведінкою поліцейських, котрі неправомірно втрутилися в цивільно-правові відносини між колишнім подружжям. Він дійсно досить голосно та емоційно висловлювався про те, що дії працівників поліції фактично є самоправством, оскільки спори про участь у вихованні дитини аж ніяк не можуть вирішуватися шляхом відібрання дитини у батька просто за рішенням працівника поліції. Ніякої нецензурної лайки та погроз на адресу колишньої дружини він не вчиняв, добровільна передача йому дітей свідчить про те, що колишня дружина має до нього довіру та не очікує будь-яких агресивних дій. Вважає, що його дії були викликані виключно реакцією на самоправство працівників поліції.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від вказаного шлюбу мають трьох дітей. Потерпіла не спілкується взагалі з колишнім чоловіком, оскільки він поводить себе агресивно, ображає її, фактично вони вирішують якісь питання, спілкуються за посередництва дітей. 04.05.2022 вранці ОСОБА_1 забрав двох молодших дітей до себе додому, а уже ввечері, приблизно о 19-20 год., вона зателефонувала до дочки і сказала, щоб їх батько привіз додому, але дочка сказала, що батько знаходиться в нетверезому стані. Після чого потерпіла подзвонила рідному брату ОСОБА_1 , який проживає поряд із ним, щоб віддали дітей, проте брат і мати ОСОБА_1 нічим не допомогли, оскільки його бояться. Потерпіла повідомила, що вона не могла залишити дітей ночувати у ОСОБА_1 , тому що він постійно вживає алкоголь, крім того, в Україні військовий стан, тривоги. Тому вона викликала поліцію за місцем проживання ОСОБА_1 і поїхала до нього додому. Працівники поліції прибули на місце, покликали на вулицю ОСОБА_1 і повідомили йому щоб він повернув молодшого сина матері, який залишався в будинку. На вулиці ОСОБА_1 голосно виражався нецензурною лайкою на адресу потерпілої ОСОБА_2 , на зауваження працівників поліції та його матері припинити нецензурну лайку, заспокоїтися не реагував. В цей час малолітній син почув крики на вулиці, вибіг з будинку і прибіг до потерпілої в автомобіль. Після чого на ОСОБА_1 було складено відповідні протоколи про адмінправопорушення.

На запитання суду потерпіла пояснила, що з приводу врегулювання питання між колишнім подружжям та батьками спільних дітей щодо визначення порядку та способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітніх дітей вона не зверталася ні в органи захисту прав дітей, ні до суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, то його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити всі дані необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що ОСОБА_1 04.05.2022 о 21.30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання, погрози, не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені висловлювання становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Як слідує з наведеного вище протоколу, працівниками поліції не зазначені наслідки по кожному виду діяння: фізичного, психологічного характеру, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 погроз фізичною розправою відносно колишньої дружини ОСОБА_2 .

Також в матеріалах справи відсутні докази того, які конкретно погрози висловлювались ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

При цьому суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Варте уваги те, що не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 04.05.2022 о 21.30 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

У даному випадку дійсним є факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 відсутня.

Згідно пояснень учасників справи встановлено, що між колишнім подружжям виник конфлікт з приводу неможливості залишитися переночувати 04.05.2022 неповнолітнім дітям у батька, з яким вони не проживають.

Разом тим суд бере до уваги, що потерпіла у своїх письмових поясненнях вказує, що вона сама попросила 04.05.2022 свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 побути з спільними дітьми, так як у неї були справи. Діти на протязі дня знаходилися в батька за адресою: АДРЕСА_1 . Після того, як потерпіла звільнилася від своїх справ, ввечері вона попросила дітей привезти їй, але ОСОБА_1 відмовив. Після того, як прибула поліція, ОСОБА_1 вів себе агресивно, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Отже, письмовими та усними поясненнями потерпілої підтверджується, що ОСОБА_1 висловлював нецензурні слова на адресу потерпілої після приїзду працівників поліції на вулиці біля будинку №8 по пров. Шкільному в м. Вінниці, а також це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який було оглянуто судом в присутності учасників справи. Вказане свідчить про наявність в таких діях ОСОБА_1 ознак адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а не 173-2 КУпАП.

З урахуванням викладеного, належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1732 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: