ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/4036/21 Номер провадження 33/814/624/22Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ізюмськогоміськрайонного суду Харківської області від 31 січня 2022 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Ізюмськогоміськрайонного суду Харківської області від 31 січня 2022 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладенона ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн а користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держависудовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02 жовтня 2021 року о 23 годині 00 хвилин, в м.Ізюм в`їзд 10 років Жовтня, керував мотоциклом PGO-125 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, збентежена поведінка, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Водія було відсторонено від права керування. Факт правопорушення зафіксоване на нагрудну бодікамеру №00007, №000081, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на те, що постанова винесена передчасно, є незаконною та необгрунтованою.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки суд без нього та без участі його адвоката виніс постанову.

Вказував, що ним було подано клопотання про призначення комплексної судової фоноскопічної експертизи, при цьому місцевим судом вказане клопотання розглянуто не було.

Зазначав, що доказом вчинення ним правопорушення, є долучений до матеріалів справи відеозапис. Однак такий доказ не може бути належним і допустимим та прийнятим судом, оскільки відеозапис не є безперервним, складається з декількох частин і на його думку піддавався монтажу.

Крім того зазначав, що під час складання протоколу не було залучено свідків.

Також зазначав, що на відео (23:08:40 год.) зафіксовано його згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Ізюмськогоміськрайонного суду Харківської області від 31 січня 2022 рок, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, при цьому заявив у телефонограмі про розгляд справи за його відсутності.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, ОСОБА_3 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №255171 від 02 жовтня 2021 року, водій ОСОБА_1 , 02 жовтня 2021 року о 23 годині 00 хвилин, в м.Ізюм в`їзд 10 років Жовтня, керував мотоциклом PGO-125 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, збентежена поведінка, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Водія було відсторонено від права керування. Факт правопорушення зафіксоване на нагрудну бодікамеру №00007, №000081, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України,за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №255171 від 02 жовтня 2021 року, додано диск з відеофіксацією зафіксованою на нагрудну бодікамеру №00007, №000081, довідку АРМОР.

Згідно рапорту поліцейськогоБондаренка В.І., під час чергування 02 жовтня 2021 року о 23:00 год. по автодорозі Київ-Харків-Довжанський було виявлено водія ОСОБА_1 , який рухався на мотоциклі PGO-125 без заднього номерного знаку та був зупинений працівниками поліції.

В ході спілкування у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікарні водій відмовився.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , пояснив, що 02 жовтня 2021 року під час патрулювання вулицями м.Ізюм, по автодорозі Київ-Харків-Довжанський рухався даний громадянин на мопеді без номерного знаку. Шляхом увімкнення проблискових маячків намагалися зупинити даного громадянина, який ігнорував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, намагався втекти від поліцейських. Вводив поліцейських в оману, зазначаючи, що керував даним мопедом не він, а його друг. Фізична сила до ОСОБА_1 , працівниками поліції не застосовувалася, протокол складали на місці зупинки. ОСОБА_1 , зайшов до себе додому та відмовився виходити до поліцейських для підпису протоколу. Відеозапис з нагрудної бодікамери на диск було записано поліцейським ОСОБА_4 .

Вищевказане підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції допитаний поліцейський ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 .

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов`язок водія повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А стан сп`яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09 листопада 2015 року № 1452/735 "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність свідків при складанні протоколу виходячи зі ст. 266 КУпАП.

Так відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин працівниками поліції здійснювалася відео фіксація, тому присутність свідків не є обов`язковою.

Щодо твердження ОСОБА_1 , що на відео зафіксовано його погодження на проходження огляду, суд зазначає наступне.

Дослідивши долучений відеозапис, апеляційним судом встановлено, що о 23:08:40 год. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в подальшому о 23:21:21 год. ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження такого огляду.

За таких обставин суд вважає, що працівниками поліції та місцевим судом вірно кваліфіковано вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та в подальшому притягнено до адміністративної відповідальності.

Також відеофіксація додана до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №255171 від 02 жовтня 2021 року, є належним та допустимим доказом, оскільки зазначений відеозапис згідно протоколу зафіксований на нагрудну бодікамеру №00007, №000081, що підтверджує назву та номер носія на який було здійснено відеозапис, також відеозапис містить дату та час коли здійснювався запис. Із долученого відеозапису можна чітко встановить подію та суть розгляду справи.

Тому доводи апелянта в неналежності долученого відеозапису, як доказу та можливому коригуванні оригіналу запису також не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на те, що місцевим судом розглянуто без його участі та участі його адвоката, порушивши його право на захист, апеляційний суд відхиляє.

Так ОСОБА_1 надано право в суді апеляційної інстанції користуватися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, однак апелянт не скористався своїм правом на участь у судовому засідання, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Істотних порушень законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ізюмськогоміськрайонного суду Харківської області від 31 січня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль