Номер провадження: 33/813/1335/22
Номер справи місцевого суду: 523/7378/22
Головуючий у першій інстанції Ружицький В. В.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., секретар судового засідання Куріньова Л.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Морозова Вадима Юрійовича на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. в дохід держави.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 20.06.2022 о 09 год. 55 хв. в м. Одесі, по вул. Миколаївська дорога, 231 «А», керував транспортним засобом мотоциклом «ФАДА-ФД15ОТ-24» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер», результат 0,42 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Морозов В.Ю. подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову суду, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі наводять доводи аналогічні доводам, викладеним у заяві про закриття справи за відсутністю складу правопорушення подану неодноразово до суду першої інстанції.

Додаткового вказали, що була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, а також відсутністю в матеріалах справи доказів наявності вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційну скаргу підтримали, просили постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення адвоката, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

За умовами пункту 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду , який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до частини 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Тобто, ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд мав провести в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, однак такого бажання не виявив, що підтверджується відеозаписом.

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено за допомогою спеціального технічного засобу "DRAGER ALCOTEST 7510" (прилад № ARLM-0416), з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським проінформовано особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, вказане підтверджується також відеозаписом, згідно якого у ОСОБА_1 перед тестуванням не виникало питань або заперечень щодо порядку застосування спеціального технічного засобу.

ОСОБА_1 ознайомившись під підпис з протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2), роздруківкою результату огляду з зафіксованим результатом 0,42 проміле (а.с. 3), також, під підпис погодившись з результатами огляду в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), в якому зазначено, що огляд проводився, у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, забарвлення обличчя, не вважав за можливе використати право проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, з метою доведення своїх аргументів, що під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння не перебував.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена, у розумінні статті 251КУпАП, сукупністю належних та допустимих доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 092851 від 20.06.2022, в якому наявні підписи ОСОБА_1 щодо роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлення про розгляд справи у суді;

- роздруківкою з приладу " DRAGER ALCOTEST 7510" (прилад № ARLM-0416), згідно якого 20.06.2022 о 10:28 протестована особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат тесту 0,42 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним поліцейським № 1 полку ЦПП в Одеській області ДПС рядовим поліції Абраменко Є., згідно якого огляд проведено, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою DRAVER ALCOTEST № 0416 (7510), результати огляду на стан сп`яніння позитивний 0,42 ‰, вказаний акт підписано ОСОБА_1 (в графі "з результатами згоден");

- відеозаписом, доданим до протоколу, згідно якого поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 порядок використання приладу; ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння.

Будучи достовірно обізнаним з наведеними доказами, отримавши копію відезапису у суді першої інстанції, ОСОБА_1 наведені докази, належним чином досліджені судом першої інстанції, не спростовані.

Також, до матеріалів справи додана довідка про те, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка спростовує посилання в апеляційній скарзі, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить відомості чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення (а.с. 1).

Не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування ч. 3 ст. 283 КУпАП щодо імперативного обов`язку зазначення у постанові по справі про адмінправопорушення технічного засобу за допомогою якого здійснюється відеозапис, оскільки наведена норма застосовується відносно транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Доводи щодо відсутності зазначення ознак алкогольного сп`яніння спростовуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння у якому перелічені виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, забарвлення обличчя, з яким ОСОБА_1 ознайомлений про що свідчить його підпис.

Роздруківка результату огляду від 20 червня 2022 року з технічного засобу " DRAGER ALCOTEST 7510" (прилад № ARLM-0416) містить відомості щодо градуювання приладу 05 серпня 2021 року (протягом одного року), що свідчить про застосування приладу, який пройшов певні процедури для його використання і ОСОБА_1 це не спростовано.

Доводи апелянта про те, що відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не ґрунтуються на нормі закону, оскільки здійснення відеозапису здійснюється під час проведення огляду на стан сп`яніння, а стан сп`яніння підтверджується результатом такого огляду.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування Віденської Конвенції щодо показника алкоголю, його перерахунку не можуть бути прийняти до уваги, оскільки за результатами огляду у ОСОБА_1 виявлено 0,42 ‰; а пунктом 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Доводи апелянта про не направлення поліцейськими ОСОБА_1 на додатковий медичний огляд, не ґрунтуються на нормах закону.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відносно нього поліцейськими чинився психологічний тиск не підтверджено жодними доками, якими може бути звернення ОСОБА_1 до відповідного органу з метою проведення перевірку повідомленого ним факту.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень статей 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.В. Склярська