Справа № 147/635/22
Провадження № 3/147/469/22
П О С Т А НО В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на Ладижинській ТЕС,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2022 року до Тростянецького районного суду Вінницької області після доопрацювання надійшла спрва про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №321373 від 16.07.2022, випливає, що 16.07.2022 об 01 год. 16 хв. в смт Тростянець вул. Соборна водій керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння застосовувалось за допомогою алкотестера Драгер 6810 зі згоди водія в установленому законом порядку, позитивно 1,70% проміле №2508, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

Зі змісту рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Гайсинського РУЮ ГУНП у Вінницькій області Валерія Долі (без дати), випливає, що при доопрацюванні адміністративного матеріалу останній просить розглядати адміністративні матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпПА відносно водія ОСОБА_1 , так як механічно не було записано в протоколі частини 1 статті 130.

В судове засідання призначене на 09.08.2022 ОСОБА_1 не з`явився, причини неприбуття не повідомив. Конверти з судовими повістками повернулись на адресу суду, як невручені з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Додатково про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення особи про судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП варто закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення варто розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245 КУпАП є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до складання якого висуваються відповідні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу і не може бути перекладено на суд.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків. Разом з тим, відповідно до норм чинного КУпАП, суддя вирішує справу за обставинами, суттю та наслідком правопорушення, які викладені у протоколі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №331373 від 16 липня 2022 року, з урахуванням рапорта поліцейського СР ПП ВП №2 Валерія Долі без дати, ОСОБА_1 у вину ставиться порушення п. 2.9 (а) ПДР, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Санкція зазначеної частини передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9.а Правил дорожньогоруху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено, зокрема факт керування нею транспортним засобом, факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння, проведення огляду водія на стан сп`яніння, згідно положень, передбаченихст. 266 КУпАП.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з Розділом 1 п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

До матеріалів справи не надано доказів, якими підтверджується факт керування водієм транспортним засобом.

До матеріалів справи додано копію постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.12.2020 у справі №147/1279/20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.130 КУпАП та застосовано додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 10 років. Разом з тим, до справи додано довідку інспектора СРПП лейтинанта поліції Аліни Назаренко про те, що гр. ОСОБА_1 порушень ПДР по ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не було, а також довідку про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Однак, викладаючи у протоколі серії ААБ №331373 від 16 липня 2022 року суть адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину громадянину ОСОБА_1 , поліцейський не зазначив, про наявність чи відсутність у громадянина ОСОБА_1 посвідчення водія, а також відомостей про відбуття стягнення у виді позбавлення права керування відповідно до постанови суду від 17.12.2020. Не містяться такі докази і у матеріалах справи, не усунуті зазначені недоліки працівниками поліції після доопрацювання матеріалів справи, натомість в графі тимчасово вилучені документи зазначено"не видавалися", в графі тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав, зазначено "не видавався".

Відповідно до положень ст. 321 КУпАП водії вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їхнього спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

З відео, яке містяться на компакт-диску в матеріалах справи, на якому безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано, як працівник поліції підійшовши до транспортного засобу ОСОБА_1 , який стояв припаркований на узбіччі дороги і не рухався; зафіксована проведення освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння; зафіксовано, що працівниками поліції повідомлено водію ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено постанову за порушення правил керування ременями безпеки (с. 121 КУпАП) та за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідного зразка (ст. 126 КУпАП) та протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП), однак до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №321373 від 16.07.2022 та до матеріалів справи, працівниками поліції не додано постанов за вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 за ст.ст. 121, 126 КУпАП.

Виклад діянь, які ставляться у вину правопорушнику, має бути конкретизований, тобто у формулювання адміністративного правопорушення мають включатися всі ті дії (бездіяльність), що відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, якою передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення. Варто також зауважити, що можливість перекваліфікації дій правопорушника чинним КУпАП не передбачена, а обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсіст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

З огляду на викладене, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, враховуючи відсутність доказів щодо відбуття стягнення у виді позбавлення права керування відповідно до постанови суду від 17.12.2020, приходжу висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з часу її винесення у порядку передбаченому статтями 287 - 289 КУпАП.

Суддя О. Г. Борейко