П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №384/38/22

пров. № 3/384/24/2022

14 листопада 2022 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
у складі:
головуючого судді Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,
розглянувши (відповідно до закріпленого статтею 279 КУпАП порядку) у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, працюючого заступником військового комісара начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
- до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,
за участі:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:
01 вересня 2020 року ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та порушуючи вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання наказу №92 від 01.09.2020 «Про виплати військовослужбовцям надбавки за особливості проходження служби за серпень 2020 року», яким встановив особисто собі надбавку за серпень 2020 року у розмірі 65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Крім того, ОСОБА_1 01 вересня 2020 року, тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.п. 3 ч. 1 ст. 28 цього Закону прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання наказу №92 від 01.09.2020 «Про виплати військовослужбовцям надбавки за особливості проходження служби за серпень 2020 року», яким встановив, крім інших, особисто собі надбавку за серпень 2020 року у розмірі 65 відсотків від посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Поряд з цим, ОСОБА_1 01 вересня 2020 року, тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та порушуючи вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання наказу №93 від 01.09.2020 «Про встановлення премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року», яким встановив, крім інших, особисто собі премію в розмірі 35 % від посадового окладу.
Також, ОСОБА_1 01 вересня 2020 року, тимчасово виконуючи обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час видачі та підписання наказу №93 від 01.09.2020 «Про встановлення премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року», яким встановив, крім інших, особисто собі премію за серпень 2020 року в розмірі 35 відсотків від посадового окладу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172 -7 КУпАП не визнав та пояснив суду, що 01 вересня 2020 року ним був підписаний наказ про виплату премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року у розмірі 35% від посадового окладу, однак у даному наказі він зазначений як заступник військового комісара з мобілізаційної роботи, а не як тимчасово виконуючий обов`язки військового комісара. На той час виплата здійснювалася за наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №360 від 02 вересня 2020 року, згідно з яким премія була виплачена в меншому обсязі у зв`язку з тим, що він притягувався до дисциплінарної відповідальності. Таким чином його було премійовано на підставі наказу обласного військового комісара, і тому в нього не було можливості реально вплинути на розмір даної премії. Більше того, йому вона була виплачена в меншому розмірі, ніж ним зазначалося в наказі. Просив закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП оскільки минуло два роки з часу вчинення правопорушень. Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення. Заперечував щодо закриття провадження у справі, оскільки строки розгляду справи зупинялися.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , з`ясувавши думку прокурора, всебічно і об`єктивно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, які є належними та такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, надавши їм належну оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно з наказом тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_3 від 01.06.2016 №19, капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 26 травня 2016 року №74 на посаду заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01 червня 2016 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та на всі види забезпечення. Вважати таким, що з 01 червня 2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановлено посадовий оклад 1086 гривень на місяць та виплату надбавки за виконання особливо важких завдань у розмірі 50 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с.100 Т.1).
Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_4 від 30.03.2018 року №36 «Про встановлення посадових окладів військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 01 березня 2018 року встановлено офіцерам ІНФОРМАЦІЯ_3 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % та посадові оклади, зокрема, майору ОСОБА_1 , заступнику військового комісара начальнику мобілізаційного відділення 5220 грн. (а.с.101 Т.1).
У відповідності до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_5 від 07.08.2020 №162, з 10 серпня 2020 року тимчасове виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 покладено на майора ОСОБА_6 , заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення цього ж військового комісаріату (а.с.15 Т.1).
Відповідно до наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_7 від 10.08.2020 №28, на час його відсутності тимчасове виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 покладено на майора ОСОБА_1 заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16 Т.1).
Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 від 01.09.2020 за №92 «Про виплати військовослужбовцям надбавки за особливості проходження служби за серпень 2020 року», встановлено за серпень 2020 року надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % від посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, серед інших, заступнику військового комісара начальнику мобілізаційного відділення майору ОСОБА_1 (а.с. 17 Т.1).
Відповідно до наказу ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_6 від 01.09.2020 за №93 «Про встановлення премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року», встановлено премію від посадового окладу за серпень 2020 року у максимальному розмірі, зокрема, заступнику військового комісара начальнику мобілізаційного відділення майору ОСОБА_1 35 % (а.с. 15 Т.4).
Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_5 від 02.09.2020 за №360 «Про встановлення премії військовослужбовцям за серпень 2020 року» встановлено військовослужбовцям районних (міських) військових комісаріатів Кіровоградської області премію 90 % від встановленого розміру щомісячної премії за серпень 2020 року у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення, зокрема, ОСОБА_8 , заступнику військового комісара начальнику мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово виконуючому обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - 31, 5 % (догана, оголошена в наказі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.08.2020 №357) (а.с.103 Т.1).
Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11 листопада 2022 року №10263, фінансування та виплати грошового забезпечення особовому складу районних військкоматів здійснювались фінансовою службою обласного військкомату відповідно до наданих районними комісарами наказів (у тому числі від 01.09.2020 №92 за серпень 2020 року) через ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до норм чинного законодавства та наказу МО України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260 (ХІV. Преміювання), преміювання військовослужбовців Вільшанського РВК здійснювалось наказом командира. Таким чином, преміювання за серпень 2020 року здійснювалось наказом ОСОБА_1 , який тимчасово виконував обов`язки начальника Вільшанського РВК. Щодо підписання наказу про преміювання себе ОСОБА_1 командування Кіровоградського ОВК не повідомляв. Поряд із цим, преміювання військових комісарів районних військових комісаріатів здійснювалося їх безпосереднім начальником, тобто наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ про преміювання особового складу Вільшанського РВК про преміювання не повинен був містити преміювання стосовно ОСОБА_1 , а преміювання останнього повинно було відбутися відповідним наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 , що в подальшому і було зроблено виданням відповідного наказу (а.с.137 Т.1).
В інформаційному листі ВССУ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією", наголошено, що вирішуючи справи цієї категорії суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII "Про запобігання корупції", Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_1 є військовою посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, який відповідно до підпункту «г» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Натомість, як вбачається з наданих суду документів та встановлено поза розумним сумнівом, ОСОБА_1 особисто видав та підписав накази №92 від 01.09.2020 «Про виплати військовослужбовцям надбавки за особливості проходження служби за серпень 2020 року», яким встановив особисто собі надбавку за серпень 2020 року у розмірі 65 відсотків від посадового окладу та №93від 01.09.2020 «Про встановлення премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року», яким встановив собі особисто премію від посадового окладу за серпень 2020 року у максимальному розмірі 35% від посадового окладу та не повідомив безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В даному випадку у ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його приватним інтересом, обумовленим особистою матеріальною заінтересованістю та його службовими повноваженнями. Приватний інтерес зумовлений майновим інтересом щодо отримання надбавки та премії.
Протиріччя між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в бажанні останнього підписати та видати накази №92 та №93 від 01.09.2020 про виплату надбавки та премії собі особисто, що суперечить ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Таким чином, ОСОБА_1 знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказів №92, №93 від 01.09.2020, чим вчинив дії (прийняв рішення) в умовах такого конфлікту інтересів, підписавши особисто та видавши накази №92 від 01.09.2020 та №93 від 01.09.2020.
Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Відповідно до методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) №5 від 02.04.2021 "Щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції", стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів" при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів, слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення. До ситуацій, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення віднесено прийняття (або участь у прийнятті) рішень особою щодо себе самої, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах.
З огляду на викладене, аналізуючи в сукупності докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, не повідомив керівництво про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час видання та підписання ним наказів №92 від 01.09.2020 «Про виплати військовослужбовцям надбавки за особливості проходження служби за серпень 2020 року» та №93 від 01.09.2020 «Про встановлення премії військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень 2020 року», тим самим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме наявними у справі протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією та доданими до них матеріалами.
Невизнання вини ОСОБА_1 та посилання на те, що він не мав умислу на вчинення адміністративних правопорушень не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки спростовується письмовими доказами, а тому його доводи є безпідставними та не приймаються судом до уваги.
Так, згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини четвертої статті 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у справі "Волков проти України" (рішення від 9 січня 2013 року, заява N 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: "Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, то мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень." (§ 137). У п.п.5, 7 інформаційного листа ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" зазначено, що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративною корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі. При розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі. Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 були вчинені 01 вересня 2020 року, а тому на момент розгляду справизакінчився альтернативний строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, а саме два роки з дня вчинення правопорушень.
З огляду на викладене, винуватість ОСОБА_1 ча у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є доведеною поза розумним сумнівом, однак на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги з дня винесення постанови.
Повний текст постанови складено та оголошено 15 листопада 2022 року.
Суддя О.О. Сорокіна