Справа № 752/6940/22 Головуючий в суді І інстанції - Плахотнюк К.Г.
Провадження №33/824/3447/2022 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 23 вересня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податківвідсутній, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1

ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 25.04.2022 року о 01 год. 05 хв. в м. Києві по

вул. Казимира Малевича біля будинку №66, керував автомобілем «Volkswagen jetta» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, чим порушив пункт 2,9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі «КМНКЛ «Соціотерапія» у лікаря нарколога.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 здав на пошту апеляційну скаргу, в якій зазначає, що через погіршення самопочуття він не зміг прибути в судове засідання. В телефонному режимі його було повідомлено, що рішення щодо нього відсутнє та що його додатково повідомлять.

З метою з`ясування, чи було прийнято рішення суду ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Дяковським О.С.

20.10.2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що відносно ОСОБА_1 було прийнято рішення суду.

Проте, на сайті Судової влади інформація щодо прийняття рішення була відсутня та з`явилася вона тільки 21.10.2022 року. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення надіслано судом 19.10.2022 року, зареєстровано 20.10.2022 року, оприлюднене 21.10.2022 року.

Вказує, що одразу після того як ОСОБА_1 дізнався, що було прийнято рішення адвокатом, було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом при постановленні вищезазначеного рішення не були вжиті всі заходи для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, належним чином не досліджено докази, що має своїм наслідком оскарження судового рішення в апеляційному порядку у зв`язку з його необґрунтованістю, незаконністю та невмотивованістю, і з грубим порушенням судом норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння до матеріалів справи долучено висновок лікаря-нарколога від 28.04.2022 року № 901619 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №073560, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено час зупинки транспортного засобу - 01 год 05 хвилин, тоді як у висновку лікаря-нарколога №073560 вказано час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 25.04.2022 року об 03 год. 10 хв. Крім того, на відео файлу зазначено час зупинки 00 год. 41 хв. Наведене свідчить, що ОСОБА_1 , усупереч вимогам п.7 Порядку пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я після спливу двох годин з моменту виявлення відповідних підстав для проходження такого огляду.

Отже, висновок лікаря-нарколога від 25 квітня 2022 року № 073560 був складений з порушенням вимог до його оформлення, а тому є недопустимим доказом у справі.

Крім того, при складанні протоколу за наявності підстав, викладених у ньому, працівник поліції мав відсторонити водія від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, про відсторонення скаржника від керування транспортним засобом, що вказує про відсутність керування транспортним засобом.

Скаржник вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи подібних неспростовних презумпції факту.

Вказує, що у скаржника відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не доведено наявності об`єктивної сторони (ознак, що характеризують зовнішні прояви правопорушення), у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що розглядаючи справу, суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14, в якому зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 25.04.2022 року о 01 год. 05 хв. ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Казимира Малевича біля будинку №66 керував автомобілем «Volkswagen jetta» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, чим порушив пункт 2,9 а ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі «КМНКЛ «Соціотерапія» у лікаря нарколога.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 073560 від 25.04.2022 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний ОСОБА_1 ;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори-амфетамін);

- відеозаписом з боді камери, долученим до матеріалів справи.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

При цьому, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам п.7 Порядку пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я після спливу двох годин з моменту виявлення відповідних підстав для проходження такого огляду, апеляційний суд не може прийняти до уваги з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №073560 ОСОБА_1 було зупинено 25.04.2022 року о 01 год 05 хв. та направлено на медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу «КМНКЛ «Соціотреапія».

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 було направлено на огляд: 25.04.2022 року 03 год. 00 хв., тобто до спливу двох годин з моменту зупинки.

Інші доводи апеляційної скарги, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ним порушення не є суттєвими та такими, які б доводили невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, суду не подано і вони не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник