Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/351/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.,

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 30.08.2022 року о 00 год. 56 хв. в смт. Смоліне, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, по вул. Казакова, керував автомобілем «Москвич Комбі - 21251», реєстраційний номер НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та в умовах лікарні відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 30.08.2022 року о 00 год. 56 хв. в смт. Смоліне Новоукраїнського району Кіровоградської області, по вул. Казакова, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Москвич Комбі - 21251», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячку (синього і червоного) кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив п.п. 2.4, 8.9 (б) ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги фактичні обставини справи, не заслухав його пояснень, не встановив дійсні обставини справи, а посилаючись тільки на протоколи про адміністративні правопорушення, які ним не підписувалися та не були йому вручені, та факти в яких були сфальсифіковані працівниками поліції.

Щодо обставин справи зазначає, що 29.08.2022 року він повертався із смт. Смоліне, Новоукраїнського району, Кіровоградської області до місця свого проживання в с. Новопетрівка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області. Він являється інвалідом, має професійне захворювання та страждає на гіпертонічну хворобу. Того дня він приїздив в смт. Смоліне для отримання медичної допомоги, так як у нього піднявся тиск до критичних показників. В селі де він проживає немає амбулаторії, тому найближча - в смт.Смоліне. Він отримав ін`єкцію від гіпертонії та близько 24.00 години повертався додому. Поліцейські його зупинили на вул. Казакова (біля лікарні) та запитали чому він порушує комендантську годину. Він пояснив причини, і вони сказали, що можна їхати далі. Він поїхав, та згодом побачив що вони їдуть слідом за ним. Подумав, що вони їдуть в одному напрямку із ним або ж супроводжують, так як він скаржився на стан здоров`я. Вимоги щодо зупинки не було. Згодом коли він вже доїхав до свого будинку та зупинив автомобіль, вони під`їхали також та кинулися до нього застосовуючи силу без будь - яких пояснень. Свідком цього поліцейського свавілля була його старенька мати, яка дуже злякалася. І навіть застосовуючи силу, поліцейські не запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, свідків ніяких не було та хто такі гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому не відомо.

Поліцейські не говорили йому про те що мають намір скласти протокол за ст. 130 КпАП України. Натомість почали застосовувати щодо нього спеціальні прийоми, заламали руки, наділи наручники, все це бачила його мати, якій стало погано та вона просила їх зупинитися. Натомість вони визвали підмогу - ще одну патрульну машину та близько 4.00 ранку без пояснення причин затримання та застосовуючи щодо нього силу та спеціальні засоби доставили його у районний відділ поліції у м. Мала Виска Кіровоградської області. І тільки там вже йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та він відмовився. В лікарні проходити огляд йому не пропонували та в лікарню не возили. Його відмова від проходження огляду за допомою алкотестера «Драгер» полягала в тому що по дорозі до райвідділу поліції його посадили в поліцейський автомобіль та один із поліцейських із невідомого пристрою пшикнув йому в рота невідому речовину, після цього в роті з`явився неприємний смак. В цей час його руки були в кайданках та запобігти цьому він не міг.

Апелянт зазначає, що під час здійснення цих тортур поліцейські вже близько 4.00 години сповістили йому, що складають протокол згідно до ст. 130 КУпАП, тобто пройшло понад три години, а протокол тільки почали складати, свідків про які зазначені в постанові суду першої інстанції йому не відомі, їх не бачив в очі, якщо це звичайно не працівники поліції, бо окрім працівників поліції нікого не було під час його затримання та до цього.

Таким чином, порушуючи його права працівники поліції застосували силу та нанесли йому тілесні ушкодження, «фото із датою та часом в нього є на телефоні», де чітко видно, що йому було нанесено тілесні ушкодження під час перебування в поліції.

Із заявою до ДБР щодо дій працівників поліції він не звертався тільки із за того, що йому погрожували та продовжують погрожувати, а також його мамі.

Крім того, апелянт зазначає, що при складанні протоколу працівниками поліції та безпосередньо під час здійснення заходів з`ясування обставин працівниками поліції не дотримано ряд законних вимог до складання протоколу, що передбачає його недійсність. Сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не був підставою для притягнення його, як водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Водночас, йому не було вручено письмове направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я, протокол працівники поліції почали складати вже в райвідділі поліції, а не на місці зупинки без присутності свідків. Свідки зазначені в рішенні суду першої інстанції йому не відомі та у судовому засіданні не допитувалися.

Апелянт вважає письмові покази свідків неправдивими та такими, що здобуті працівниками поліції після складання протоколу 30.08.2022 року. Вважає, що докази, які б доводили його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2. ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а його висновки про доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги - є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Тобто, із аналізу наведених вимог законодавчих актів убачається, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, та у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Суддею районного суду при розгляді справи по суті дотримано вказаних вимог закону та надана належна правова оцінка матеріалам справи. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 055875, згідно якого гр. ОСОБА_1 , 30.08.2022 року о 00 год. 56 хв. керував автомобілем «Москвич Комбі - 21251», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячку (синього і червоного) кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу;

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 055874, згідно з яким гр. ОСОБА_1 , 30.08.2022 року о 00 год. 56 хв. керував автомобілем «Москвич Комбі - 21251», реєстраційний номер НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та в умовах лікарні відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 30.08.2022 року, згідно яких останні пояснили, що вони 29.08.2022 року о 23 годині під час комендантської години перебували на патрулюванні спільно з поліцейськими, а саме в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області. Під час патрулювання о 01 год. 15 хв. 30.08.2022 року вони направились на допомогу до інших поліцейських, а саме в с. Новопетрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. Коли вони приїхали на вказане місце то побачили там громадянина, який поводив себе зухвало під час спілкування з поліцейськими, а саме хапав їх за формений одяг, спеціальні засоби зброю, на зауваження не реагував та не виконував вимогу поліцейських де в подальшому даного громадянина було затримано. Прибувши до відділення поліції в м. Мала Виска Новоукраїнського району останньому поліцейськими було запропоновано пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився як за допомогою приладу «Драгер» та і у медичному закладі охорони здоров`я. При цьому від гр. ОСОБА_1 , який був затриманий було відчутно запах алкоголю та як він сам пояснив, що вживав пиво. В подальшому поліцейські пояснили, що відносно гр. ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали;

-копією посвідчення водія серії НОМЕР_4 виданого ОСОБА_1 ;

-копією технічного паспорту на транспортний засіб «Москвич Комбі-21251», реєстраційний номер НОМЕР_3 серії НОМЕР_5 ;

-рапортом інспектора САП Новоукраїнського РВП ГУНП в області;

-відеозаписами подій, які долучені працівниками поліції.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що вони відповідають критерію належності, допустимості та достатності, а тому суддя першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122- 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Докази зібрані по справі не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, оскільки вказані докази містять усю інформацію щодо події та суті правопорушення, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги. Підстав вважати, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу у апеляційного суду також немає.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційні доводи про те, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи є надуманими та безпідставними.

Обставини подій викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , повністю суперечать матеріалам справи, а тому не приймаються до уваги апеляційним судом. Зокрема, застосування поліцейськими до апелянта будь яких недозволених методів впливу не знайшли свого підтвердження, оскільки з відеозапису убачається, що під час перебування ОСОБА_1 у приміщенні поліції, він поводиться зухвало, не розуміє протиправність вчинених дій, виправдовує свій вчинок щодо не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу проведенням «перевірки роботи поліції». При цьому, ОСОБА_1 не скаржився та не зазначав про незадовільний стан свого здоров`я. Про приймання ліків перед вказаними подіями, або відвідування лікарні також не зазначає працівникам поліції, а навпаки хизується про можливість вживання ним кількості алкогольних напоїв.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 поліцейськими не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки з відеозапису наявного у матеріалах справи убачається, що після відмови пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Крім того, при ознайомлені з протоколом про адміністративне правопорушення йому була надана можливість викласти свої пояснення та зауваження за результатами огляду в графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте такими правами він не скористався.

Твердження апелянта, що письмові пояснення свідків не можуть бути прийняті до уваги та вони є неналежним доказом, апеляційний суд не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 узгоджуються з іншими матеріалами по справі, зокрема відеозапису, сумнівів не викликають, а тому долучені їх письмові пояснення відповідають зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП та про ці пояснення свідків зазначено у протоколі.

З наведених підстав не приймаються до уваги також і апеляційні доводи, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, оскільки вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, оскільки обов`язковий допит вказаних осіб безпосередньо у судовому засіданні, як про те зазначає апелянт, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Переконливих доводів та доказів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих адміністративних правопорушень, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Ураховуючи наведене, постанова судді районного суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає, а викладене підтверджує правильність висновку суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.4, 8.9 (б), п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.

Застосований суддею районного суду вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33, 36 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Отже, судом першої інстанції здійснено повний та всебічний розгляд справи і порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування даного рішення апеляційним судом не встановлено, а тому постанова районного суду щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко