Справа №461/1981/22
Провадження №3-в/461/31/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., при секретарі судового засідання Пахолко Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки втратив роботу через запровадження на території України карантину.

Дослідивши заяву, а також матеріали провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою судді Львівського апеляційного суду від 06 липня 2022 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року залишено без змін.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КупАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо, тощо), сторони мають право звернутися до суду який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у сумі, встановлені цим рішенням.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є підстави для розстрочки виконання постанови суду, оскільки заявник на даний час не має можливості виплатити повну суму штрафу в розмірі 17000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 304 КУпАП, ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, - задовільнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року в частині стягнення з нього штрафу в розмірі 17000 грн. строком на 1 рік з внесенням щомісячних платежів у рівних частках в розмірі 1416,66 грн. щомісяця

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Д. Мироненко