№ 755/8819/22
№ 3/755/4904/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 377222, ОСОБА_1 , 15 серпня 2022 року, о 21 годині 15 хвилин, у м. Києві, по вул. І. Миколайчука, 19-А, керував автомобілем «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 15.08.2022 року, ввечері, він рухався на автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 зі своїм товаришем і колегою по роботі ОСОБА_2 , після роботи додому та їх зупинили працівники патрульної поліції, які під час спілкування з ним почали звинувачувати його у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння та повідомили, що він повинен проїхати з ними на огляд до лікаря-нарколога, на що він погодився, зазначаючи, що він нічого не вживав, поспішає додому, оскільки йому необхідно було заїхати до аптеки, щоб купити ліки для своєї бабусі. На пропозицію працівників поліції, він присів до їх службового автомобіля та під час поїздки до медичного закладу останні запропонували йому відмовитися від проходження огляду, зазначаючи, що тяжких наслідків від такої відмови не буде і свою невинуватість він зможе довести в суді, оскільки останні також поспішали, на що він погодився і вони повернулися назад на місце зупинки його автомобіля для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Приїхавши на місце зупинки автомобіля, він разом із поліцейськими вийшов зі службового автомобіля і під фіксацію останні прийняли у нього відмову від проходження огляду і лише після цього, оголосили йому його права та обов`язки. Потім, до них підійшов його товариш ОСОБА_2 , який здивувався тому, що вони так і не поїхали до медичного закладу для проходження огляду та почав його переконувати у тому, що він все таки повинен проїхати на огляд, після чого, поліцейська ще раз його запитала, чи проїде він до медичного закладу на огляд, на що він зазначив, що бажає пройти такий огляд, однак, працівники поліції цього вже не фіксували на відео. Далі, працівники поліції йому повідомили, що вони вже з ним домовилися про відмову від проходження огляду та зазначили, що нікуди не поїдуть, і взагалі, якщо він не відмовиться від проходження огляду, то заберуть у нього автомобіль та передадуть на потреби ЗСУ, у зв`язку з чим, перебуваючи у пригніченому та схвильованому стані, він підписав відмову від проходження огляду та хотів надати свої пояснення, однак, йому повідомили, що свої пояснення він надасть вже в суді. Зокрема зазначив, що ініціатива з приводу відмови від проходження огляду мала місце з боку працівників поліції, оскільки він хотів їхати на такий огляд та надав добровільну згоду. Також зазначив, що працівники поліції вилучили з багажного відділення його автомобіля сумку з будівельними інструментами і їх подальша доля йому не відома.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковбаса О.С. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке мотивував тим, що 15 серпня 2022 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , у Дніпровському районі м. Києва разом зі своїм колегою по роботі, після закінчення робочого дня додому та їх зупинили працівники патрульної поліції по вул. І.Миколайчука, 19-А. Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції, без будь-якої попередньої перевірки повідомили останньому, що він, нібито, перебуває у стані наркотичного сп`яніння, на що останній заперечив та повідомив, що він нічого не вживав, є тверезим. У подальшому, один з працівників поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився, хоча й поспішав додому, однак, надав добровільну згоду, так як був упевнений, що нічого не вживав. Під час вказаної розмови увесь час був присутній ОСОБА_3 . Після цього, ОСОБА_1 разом з іншими працівниками поліції сіли до патрульного автомобіля та поїхали до найближчого закладу охорони здоров`я, а ОСОБА_3 залишився на місці біля автомобіля. Однак, під час поїздки до закладу охорони здоров`я, що тривала близько 20 хвилин, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що в них насправді також немає багато часу та вони розуміють, що і він поспішає, а тому повідомили йому, що повертаються до місця його зупинки для складання адміністративного протоколу, а також зазначили, що складання адміністративного протоколу не тягне за собою тяжких наслідків та довести той факт, що він був тверезий він зможе в суді. Також, працівники поліції сказали, що він повинен буде на камеру відмовитись від проходження огляду. Після того, як вони повернулися до місця зупинки, ОСОБА_1 разом з інспектором поліції та його напарником вийшли з патрульного автомобіля, а їх колега залишилася сидіти в патрульному автомобілі. Перебуваючи на вулиці біля автомобілів, інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а останній повідомив саме цьому інспектору, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, як про це було домовлено напередодні у патрульному автомобілі з працівниками поліції. Однак, після того, як інспектор повідомив ОСОБА_1 про наслідки такого складання протоколу, то останній негайно йому повідомив, що все ж таки бажає проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду. У цей момент, з автомобіля «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 вийшов ОСОБА_3 та почав наполягати на тому, щоб ОСОБА_1 все ж таки відвезли до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду. У подальшому, з автомобіля патрульної поліції вийшла інспектор та запитала у ОСОБА_1 , чи відмовляється останній від проходження огляду на стан сп`яніння, на що останній повідомив, що бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак, фіксація вже не велася. На прохання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , працівники поліції почали реагувати різко та з проявом залякування почали говорити ОСОБА_1 , що вони зараз складуть протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, а якщо він його не підпише, то автомобіль буде конфісковано. Після такого психологічного тиску з боку працівників патрульної поліції та після їх погроз щодо вилучення автомобіля, ОСОБА_1 перебував у пригніченому та зляканому стані, у результаті чого, був вимушений підписати протокол, хоча сам цього не бажав та просив відвезти його на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім цього, ОСОБА_1 просив надати йому можливість написати свої пояснення до протоколу, однак, працівники поліції категорично йому це заборонили та повідомили, що він зможе їх надати в суді. Після вказаних подій, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він може бути вільний, а також сказали, що він може сісти за кермо свого автомобіля та їхати далі. Зокрема, крім протоколу, ОСОБА_1 будь-яких інших документів не підписував.

Таким чином, у зв`язку з невідповідністю протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 377222 від 15.08.2022 року вимогам ст. 256 КУпАП, такий протокол не може бути належним доказом у розумінні статті 251 КУпАП. Як вбачається з протоколу, інспектор поліції ОСОБА_5 у ньому невірно зазначила рік вчинення адміністративного правопорушення (взагалі його не вказала). Крім цього, у протоколі не зазначено свідка, який був присутнім під час його складання, а саме ОСОБА_6 . Разом з цим, інспектором поліції було відмовлено ОСОБА_1 у його праві надати свої пояснення та зауваження, виклавши їх безпосередньо в протоколі.

Зокрема, щодо порушення інспектором вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП, а саме щодо внесення додаткових відомостей до оригіналу протоколу після надання його копії особі, що притягається до адміністративної відповідальності, то, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року № 1376 - не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

З наведених норм слідує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом, наданим поліцейським та протоколом, наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушенні законні права на захист.

Так, 15.08.2022 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 377222, ОСОБА_1 було надано його другий екземпляр (копію протоколу), про що останній розписався в оригіналі протоколу. Однак, під час ознайомлення з матеріалами даної справи захисником було виявлено розбіжності в оригіналі протоколу, який було направлено до суду працівником поліції, з другим екземпляром (копією) такого протоколу, який був наданий ОСОБА_1 після його складання 15.08.2022 року. Зокрема, в оригіналі протоколу в графі «До протоколу додаються» наявний перелік додатків, а саме: направлення, запис з нагрудної бодікамери 470649, розписка, тоді, як у другому екземплярі протоколу (копії протоколу), який було надано ОСОБА_1 після його складання, відсутній запис про те, що до адміністративного протоколу в день його складання було долучено розписку. Таким чином, це свідчить про те, що до оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення було внесено додатковий запис, а саме слово «розписка», як додаток до протоколу, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення. Отже, з урахуванням виявлених розбіжностей між протоколом, наданим поліцейським та протоколом, який було надано ОСОБА_1 , такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушенні законні права на захист ОСОБА_1 .

Крім того, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103.

Вказаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Перед направленням ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, працівники поліції не здійснили заходів щодо встановлення в останнього ознак сп`яніння. Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, в якому він зазначив, що відмовляється від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 Інструкції Ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння відповідно до яких особі пропонується пройти огляд на стан сп`яніння.

Між тим, працівники поліції не встановлювали у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, натомість, майже одразу ж після зупинки його автомобіля вони повідомили йому про необхідність такого огляду, при цьому, ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не перебуває в стані сп`яніння.

Разом з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено направлення, яке не пред`являлось ОСОБА_1 під час його направлення до закладу охорони здоров`я, що свідчить про те, що вказаний документ було складено вже за відсутності останнього, що порушило його право на захист. Також, направлення складено не в повному обсязі та має недоліки такі як: в графі «результат огляду» нічого не зазначено. Тобто, у даному направленні не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, інспектором поліції порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що в силу положень ст. 266 КУпАП дає підстави для визнання такого огляду недійсним, оскільки у ОСОБА_1 фактично не встановлювались ознаки наркотичного сп`яніння, направлення не повністю заповнено та має неточності, а сам ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.

Зокрема, відеозапис не можна вважати належним доказом вчинення правопорушення, а він навпаки підтверджує недотримання поліцейським процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та порушення процедури направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.

Так, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Тобто, працівники поліції для забезпечення публічної безпеки і порядку, фіксації правопорушень можуть використовувати фото- і відеозйомку, зроблену лише на пристрій, який закріплений на однострій, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах або встановлений стаціонарно.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999 регламентовано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено, зокрема, запис із нагрудної бодікамери 470649.

Під час ознайомлення з матеріалами справи було виявлено відеофайл з назвою «377222», який має хронометраж 34 хвилини 37 секунд та складається з трьох частин, а саме: частина 1 вміщує в собі відео з подіями, які фіксувалися на нагрудну бодікамеру 472976; частина 2 та частина 3 вміщує в собі відео з подіями, які фіксувалися на нагрудну бодікамеру 470649. Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеоматеріал з бодікамери 472976, який не зазначений в протоколі в переліку доказів.

Зокрема, на першому фрагменті відео (бодікамера 472976, яка використовувалася ОСОБА_5 , час зйомки з 20 години 57 хвилин до 21 години 10 хвилин) зафіксовано, як інспектор поліції ОСОБА_7. спілкується з ОСОБА_1 біля належного йому автомобіля «Skoda Octavia» та на відео відображено час спілкування з ОСОБА_1 , а саме 20 година 57 хвилин. Разом з тим, у самому протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 о 21 годині 15 хвилин керував автомобілем у стані сп`яніння. Вказані обставини вказують на формальність складання протоколу відносно ОСОБА_1 з метою здійснення морального та психологічного впливу (тиску) на нього. Разом з цим, на даному відео зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 погоджується пройти огляд (10 хвилина 20 секунд) на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та сідає на заднє сидіння автомобіля патрульної поліції, а свідком всіх цих подій був його колега ОСОБА_3 , після чого, відео переривається (12 хвилина 40 секунд). Далі, з 12 хвилини 40 секунд розпочинається інша частина відеоподій (час зйомки з 20 години 57 хвилин до 21 години 10 хвилин), зафіксованих на бодікамеру 470649. На вказаному відео знову ж таки зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з інспектором ОСОБА_7 , присутність свідка ОСОБА_4 та той факт, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння та сідає до автомобіля патрульної поліції (23 хвилина 00 секунд) і у подальшому, відео переривається. Далі, з 25 хвилини 42 секунди розпочинається останній фрагмент відео подій (час зйомки з 21 години 25 хвилин до 21 години 34 хвилин), зафіксованих на бодікамеру 470649. Тобто, бодікамери були вимкнені близько 15-16 хвилин, а сам відеофрагмент різко розпочинається з того, як автомобіль патрульної поліції повертається на місце зупинки та інспектор поліції звертається до ОСОБА_1 із запитанням, що коли вони вийдуть, то він на камеру відмовиться від проходження огляду. Таким чином, у цей проміжок часу працівники патрульної поліції повідомили ОСОБА_1 , що в них насправді також мало часу щоб займатися поїздкою до лікарні для проведення його огляду, а з урахуванням того факту, що й ОСОБА_1 також поспішає до аптеки повідомили йому, що зараз вони повернуться до його автомобіля і останній підпише протокол про адміністративне правопорушення та на камеру відмовиться від проходження огляду. Крім цього, працівники поліції запевняли ОСОБА_1 , що ніяких тяжких наслідків з цього не послідує та він зможе все пояснити в суді. Так, у момент коли вони повернулися до автомобіля, інспектор запитав у ОСОБА_1 , чи погоджується він пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні. При цьому, інша інспектор сиділа в автомобілі патрульної поліції та займалася своїми справами. На дане запитання, ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється поїхати до лікарні, як про це було домовлено напередодні в патрульному автомобілі з працівниками поліції. У цей момент, інспектор, яка складала адміністративний протокол, перебувала в автомобілі патрульної поліції та не могла чути як ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. Однак, після того, як інспектор ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_1 про наслідки складання такого протоколу, то він негайно йому повідомив, що все ж таки бажає проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду. У цей момент, з автомобіля ОСОБА_1 вийшов його колега ОСОБА_3 та також почав наполягати на тому, що б ОСОБА_1 все ж таки відвезли до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду. У подальшому, з автомобіля патрульної поліції вийшла інспектор, яка раніше не була присутня під час їхньої розмови, та запитала у ОСОБА_1 , чи відмовляється він від проходження огляду на стан сп`яніння, на що він повідомив, що бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. На прохання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 працівники поліції почали реагувати різко. Після такого тиску з боку працівників патрульної поліції та після їх висловлювань щодо вилучення автомобіля, ОСОБА_1 перебуваючи у пригніченому стані, був вимушений підписати протокол, хоча сам цього не бажав та просив відвезти його на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Отже, вказаний відеозапис не може судом братись до уваги на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, тобто, як належний доказ винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У той же час, вказаний відеозапис навпаки підтверджує недотримання поліцейськими процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, згідно з положеннями ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено, зокрема, порушення, передбачене частинами першою-четвертою ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні відомості про те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та передачу цього автомобіля для керування іншій уповноваженій особі. Зазначене порушення у своїй сукупності впливає на прийняття судом рішення у справі на користь особи, оскільки ставить під сумнів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Так, у матеріалах справи наявний документ під назвою «розписка». У вказаному документі зазначено, що ОСОБА_9 , тоді як справжнє прізвище особи « ОСОБА_10 », 15.08.2022 року отримав на зберігання транспортний засіб «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 та зобов`язується не передавати його ОСОБА_1 протягом двадцяти чотирьох годин. Однак, у ході спілкування з ОСОБА_9 , останній повідомив, що 15.08.2022 року до нього під`їхали працівники патрульної поліції та попросили його підписати пустий бланк під назвою «розписка», аргументуючи це тим, що їм це потрібно для виконання службового завдання. Також, вказаний громадянин повідомив, що ніякого автомобіля на зберігання він фактично не отримував, ніколи вказаний автомобіль не бачив та з ОСОБА_1 також не знайомий. Вказаний факт свідчить про те, що працівниками поліції вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, для закріплення своєї позиції обвинувачення, було оформлено розписку про те, що нібито ОСОБА_1 віддав свій автомобіль на зберігання ОСОБА_9 , який в той день охороняв автостоянку за адресою: Київ, вул. Миколайчука, 21-А.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що у день події вони їхали з ОСОБА_1 на автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 з роботи і їх зупинили працівники поліції, які почали говорити ОСОБА_1 , що той перебуває у стані наркотичного сп`яніння, хоча це не відповідало дійсності. Будь-якого попереднього огляду ОСОБА_1 на ознаки сп`яніння не проводили, а одразу запропонували йому їхати до лікаря-нарколога, на що останній погодився. Далі, ОСОБА_1 разом з працівниками поліції сів до службового автомобіля та вони поїхали на огляд, однак, приблизно через хвилин 15 повернулися. Далі, ОСОБА_1 та два працівники поліції вийшли зі службового автомобіля, а він у свою чергу, знаходився в автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , а коли підійшов до останніх, то почув, як працівник поліції прийняв у ОСОБА_1 відмову від проходження огляду у лікаря-нарколога, після чого, почав роз`яснювати йому його права та обов`язки, однак, не роз`яснивши наслідки такої відмови. Потім, він почав переконувати ОСОБА_1 у тому, що той повинен проїхати на огляд, після чого, поліцейська ще раз запитала останнього, чи проїде він до медичного закладу на огляд, на що той зазначив, що бажає пройти такий огляд. Проте, працівники поліції йому повідомили, що вони вже з ним домовилися про відмову від проходження огляду та зазначили, що нікуди не поїдуть, і взагалі, якщо він не відмовиться від проходження огляду, то заберуть у нього автомобіль.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює охоронцем на автостоянці, що знаходиться за адресою: Київ, вул. Миколайчука, 21-А. Так, у день події, до нього підійшли працівники поліції та попросили підписати якийсь пустий бланк, як стало йому зараз відомо, що нібито про те, що ОСОБА_1 залишає йому на зберігання автомобіль «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , оскільки, як повідомили поліцейські, це необхідно їм для виконання службового завдання, що він і зробив, однак, за кермо вказаного автомобіля він не сідав та працівники поліції нікого не відсторонювали від керування. Зокрема, зауважив, що він взагалі не бачив автомобіль та ОСОБА_1 .

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , захисника Ковбаси О.С., свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Ковбаси О.С., свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно з п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відеозапис не є безперервним, складається із трьох фрагментів, які зафіксовані на різні нагрудні відеокамери (відеореєстратори) працівників патрульної поліції та містить різні моменти подій за участю ОСОБА_1 , зокрема, переривався на 15 хвилин.

Так, як вбачається із першого фрагменту відеозапису, що охоплює події у період часу з 20 години 57 хвилин до 21 години 09 хвилин, зафіксованому на нагрудну камеру № 472976, він починається з моменту огляду працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 (багажного відділення), після чого, останньому пропонується проїхати на огляд до лікаря-нарколога, оскільки від має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: надмірна пітливість та тремтіння рук, зокрема, має негативне минуле, пов`язане з наркотиками, на що ОСОБА_1 зазначає, що жодного разу не притягувався до будь-якої відповідальності у тому числі, пов`язаної з наркотиками та дав добровільну згоду на проходження огляду в лікаря-нарколога, після чого, разом з працівниками поліції сідає до службового автомобіля та починають рухатися.

Зокрема, як вбачається із другого фрагменту відеозапису, що охоплює події у період часу з 20 години 57 хвилин до 21 години 10 хвилин, але вже зафіксованому на нагрудну камеру № 470649, він також починається з моменту огляду працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 (багажного відділення), зокрема, особистих речей ОСОБА_1 , після чого, останньому пропонується проїхати на огляд до лікаря-нарколога, оскільки від має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: надмірна пітливість та тремтіння рук, зокрема, має негативне минуле, пов`язане з наркотиками, на що ОСОБА_1 зазначає, що жодного разу не притягувався до будь-якої відповідальності у тому числі, пов`язаної з наркотиками, та дав добровільну згоду на проходження огляду в лікаря-нарколога, після чого, разом з працівниками поліції сідає до службового автомобіля та починають рухатися.

Крім того, як вбачається із третього фрагменту відеозапису, що охоплює події у період часу вже з 21 години 25 хвилин до 21 години 33 хвилини, зафіксованому на нагрудну камеру № 470649, він починається з моменту руху на службовому автомобілі працівників поліції разом з ОСОБА_1 , під час якого поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що після того, як вони повернуться на місце зупинки автомобіля та вийдуть з нього, то запитають на камеру останнього, чи погоджується він проїхати на огляд до лікаря-нарколога, на що той говорить, що відмовляється від проходження огляду, хоча може й погодиться, оскільки це його право, а далі, вони складають відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а йому нададуть його копію. По приїзду на місце зупинки автомобіля, вийшовши зі службового автомобіля, один з працівників поліції починає задавати ОСОБА_1 питання, як зазначає поліцейський в котрий раз, оскільки ОСОБА_1 спочатку погодився проїхати на огляд до лікаря-нарколога, а коли сіли до автомобіля - відмовився від проходження такого огляду, пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, на що останній відповідає відмовою і вже після прийняття такої відмови працівник поліції починає роз`яснювати ОСОБА_1 його права та обов`язки, при цьому, не роз`яснивши про наслідки такої відмови.

Згідно з п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , у день події вони їхали з ОСОБА_1 на автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 з роботи і їх зупинили працівники поліції, які почали говорити ОСОБА_1 , що той перебуває у стані наркотичного сп`яніння, хоча це не відповідало дійсності. Будь-якого попереднього огляду ОСОБА_1 на ознаки сп`яніння не проводили, а одразу запропонували йому їхати до лікаря-нарколога, на що останній погодився. Далі, ОСОБА_1 разом з працівниками поліції сів до службового автомобіля та вони поїхали на огляд, однак, приблизно через хвилин 15 повернулися. Далі, ОСОБА_1 та два працівники поліції вийшли зі службового автомобіля, а він у свою чергу, знаходився в автомобілі «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , а коли підійшов до останніх, то почув, як працівник поліції прийняв у ОСОБА_1 відмову від проходження огляду у лікаря-нарколога, після чого, тільки почав роз`яснювати йому його права та обов`язки, однак, не роз`яснивши про наслідки такої відмови.

Таким чином, ОСОБА_1 було запропоновано працівником патрульної поліції проїхати на огляд до лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 добровільно погодився, поїхавши з поліцейськими на службовому автомобілі, а далі, відео переривається і вмикається вже тільки через 15 хвилин, коли поліцейський повідомляє ОСОБА_1 щодо відмови і вже тільки після прийняття такої відмови працівник поліції починає роз`яснювати ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, при цьому, не роз`яснює про наслідки відмови, про можливість самостійно звернутися до медичного закладу для проходження огляду саме протягом двох годин. Так, ОСОБА_1 , будучи необізнаний із наслідками відмови від проходження огляду та зі своїми правами й обов`язками, відмовився від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини справи, суд вважає, що у даному випадку з боку працівників поліції мало місце схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не роз`яснивши при цьому, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також, наслідки такої відмови.

Крім того, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Зокрема, відповідно до вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Однак, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів справи, поліцейським огляд ОСОБА_1 , у розумінні наведеної вище Інструкції, не проводився, а однією із зазначених поліцейським ознак сп`яніння була - підвищена пітливість, що не входить до переліку ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , у день події, до нього підійшли працівники поліції та попросили підписати якийсь пустий бланк, як стало відомо, нібито про те, що ОСОБА_1 залишає йому на зберігання автомобіль «Skoda Octavia», д/н НОМЕР_1 , оскільки, як повідомили поліцейські, це необхідно їм для виконання службового завдання, що він і зробив, однак, за кермо вказаного автомобіля він не сідав, автомобіль та ОСОБА_1 взагалі не бачив.

Таким чином, у розумінні вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_9 та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Таким чином, все вищенаведене не спростовує пояснення ОСОБА_1 , захисника Ковбаси О.С. та свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння і був готовий проїхати до лікаря-нарколога, а його, у подальшому, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння випливає лише з його необізнаності про наслідки такої відмови, оскільки працівниками патрульної поліції про це йому не було повідомлено, а права та обов`язки роз`яснено лише після прийняття відмови від проходження огляду.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Ковбаси О.С., свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: