Справа № 308/3453/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., за учасі представника Державної митної служби України Зубенко І.І. . розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Ужгород, заяву адвоката Хрипти Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2020 року по адміністративній справі за ст. 471 МК України відносно ОСОБА_1 , за виключними обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2020 року постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 коп. з конфіскацією вилучених, згідно з протоколом № 0305/30500/20 від 22.02.2020 року, предметів порушення митних правил, а саме: сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Pascoli Italiani», типу «Parmigiano Reggiaano DOP», країна виробництва Італія, 53 упаковки/(12,5 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Gran Duca 30 Mesi», типу «Parmigiano», країна виробництва Італія, 29 упаковок/(7,1 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Primis», типу «Parmigiano Reggiano Dop», Країна виробництва Італія, 58 упаковок/(14,1 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Parmareggio Parmigiano reggiano Oltre 30 Mesi», типу «Parmigiano Reggiano», країна виробництва Італія, 202 упаковки/(85,1 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Sapori Dintorni Conad», типу «Parmigiano Reggiano DOP 30 mesi», країна виробництва Італія, 39 упаковок/(10,5 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Pascoli Italiani», типу «Parmigiano Reggiano DOP», країна виробництва Італія, 29 упаковок/(8,8 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Stagionatura Oltre 30 Mesi», типу «Parmigiano Reggiano», країна виробництва Італія, 64 упаковки/(52,4 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Parmareggio Oltre 22 Mesi», типу «Parmigiano Reggiano», країна виробництва Італія, 30 упаковок/(15,0 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Selex», типу «Parmigiano Reggiano», країна виробництва Італія, 19 упаковок/(5,75 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Nonna Tita», типу «Parmigiano Reggiano DOP», країна виробництва Італія, 16 упаковок/(8,30 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Montalto», типу «Parmigiano Reggiano DOP», країна виробництва Італія, 15 упаковок/(7,35 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Antichi Maestri», типу «Parmigiano Reggiano DOP», країна виробництва Італія, 39 упаковок/(36,4 кг); сир твердий, розфасований в упаковки виробника, торговельної марки «Conad», типу «Parmigiano Reggiano DOP 24 MESI», країна виробництва Італія, 37 упаковок/(19,9 кг).

Відповідно до даної постанови суду та протоколу про порушення митних правил №0305/30500/20 від 20.02.2020 року, в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, 22.02.2020 року о 12 год. 54 хв. заїхав легковий пасажирський автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «316 CDI», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , де в якості пасажира слідував гр. України ОСОБА_1 , що прямував з Італія, де перебував у приватних справах, в Україну: м. Чернівці, вул. Перший провулок Залізничний, буд. 13. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». При усному опитуванні ОСОБА_1 заявив, що переміщує через митний кордон України виключно особисті речі та заперечив наявність у нього будь-яких товарів в обсягах, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами та підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України. В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей гр. України ОСОБА_1 були виявлені не заявлені під час усного опитування товари іноземного виробництва, а саме вищевказані продукти харчування.

Виявлені продукти харчування переміщувалися через митний кордон України ОСОБА_1 у багажному відсіку автомобіля серед особистих речей громадянина. Вищезазначений товар ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Згідно висновку експерта Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень Державної митної служби України № -0131 від 13.09.2020 року, загальна ринкова вартість вилученого товару наданого на дослідження станом на 22.02.2020 року становить 151943,09 гривень.

Виявлені товари відносяться до першої - двадцять четвертої групи УКТ ЗЕД.

Згідно ч. 1 ст. 378 МК України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється. Згідно ч. 2 п.3 цієї статті обмеження не поширюється на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Постанови Кабміну України від 21 травня 2012 р. N 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Згідно п. 2 Постанови під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщував через митний кордон України, обравши формою проходження митного контролю проходження (проїзд) через «зелений коридор» товари, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Продукти харчування було пропущено гр. України ОСОБА_1 через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 471 Митного кодексу України.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.01.2021 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року залишено без змін.

10 березня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Хрипта І.М. подав до суду заяву про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року за виключними обставинами.

Як на підставу для перегляду постанови суду від 28.04.2020 року представник посилається на вимоги ст. 459 КПК України, зокрема зазначив, що така постанова підлягає перегляду за виключними обставинами у зв`язку з набранням чинності Рішення Другого сенату Конституційного суду України від 21.07.2021 року № 3-р(П)/2021 у справі № 3-261/2019(5915/19) від 21 липня 2021 року, відповідно до п.2 резолютивної частини якого окремі положення абзацу другого статті 471 Митного кодексу, а саме «а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів», визнані неконституційними.

Окрім того, представник у заяві посилається на норми Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема вважає, що суди при прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 винним та накладенні на нього адміністративного стягнення не врахували питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, при застосуванні конфіскації грошових коштів, що належали особі, що притягується до адміністративної відповідальності в порядку статті 471 МК України.

Вважає, що санкція в 25 раз перевищує розмір мінімальної заробітної плати, що діяла в Україні на момент винесення вищезгаданого судового рішення, вважаємо що така відповідальність була очевидно надмірною щодо правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 ..

З урахуванням наведеного в заяві, заявник просить переглянути постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2020 року у Справі № 308/3170/20 за виключними обставинами в зв`язку із вступом в законну силу Рішенням Другого сенату Конституційного суду України від 21.07.2021 року № 3-р(П)/2021 у справі № 3- 261/2019(5915/19) від 21 липня 2021 року. дану постанову, в частині конфіскації в порядку статті 471 МК України, вилученого у ОСОБА_1 товару згідно з протоколом №0305/30500/20 скасувати.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Хрипта І.М. у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином.

Представник Держмитслужби України Зубенко І.І. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви адвоката Хрипти І.М. про перегляд за виключними обставинами .

Заслухавши пояснення представника Держмитслужби України Зубенко І.І. , дослідивши заяву та додані до неї матеріали, справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ Про міжнародні договори України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Аналізуючи положення міжнародних актів, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд, виходячи із правової позиції Європейського суду з прав людини, який за певних умов також поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі Швидка проти України (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09 червня 2011 року у справі Лучанінова проти України (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15 травня 2008 року у справі Надточій проти України (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), зазначає, що на цю категорію справ поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість апеляційному суду застосувати аналогію закону при перегляді постанови Львівського апеляційного суду за виключними обставинами, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема положення КПК, які регламентують відповідні правовідносини, так як КУпАП не передбачає порядку і процедури перегляду справ за виключними обставинами, хоча згідно міжнародних норм права це є невід`ємним правом особи (правом на справедливий суд, гарантованим ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Відповідно ч. 1 ст. 459 КПК, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, а згідно ч. 3 цієї норми закону виключними обставинами визнаються, зокрема п. 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано протягом 30-ти днів із дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України (ч. 1 ст. 461 КПК).

За наслідками провадження, суд має право скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами без задоволення (ч. 1 ст. 467 КПК).

Так, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 коп. з конфіскацією вилучених, згідно з протоколом № 0305/30500/20 від 22.02.2020 року, предметів порушення митних правил.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.01.2021 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року залишено без змін.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 року за виключними обставинами адвокат Хрипта І.М.. покликався на Рішення Другого сенату Конституційного суду України від 21.07.2021 № 3- р(ІІ)/2021 у справі № 3-261 /2019(5915/19) положення абзацу другого статті 471 Митного кодексу України в частині «а у разі якщо безпосередніми, предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів», визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII Про Конституційний Суд України. Крім цього, у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

У рішенні КСУ від 14.12.2000року № 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень КСУ) зазначено, що додаткове визначення у рішеннях, висновках КСУ порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках КСУ приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність. Отже, рішення КСУ належить сприймати як загальнообов`язкові правові акти, які діють на усій території України та є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами права.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України Про чинність Закону України Про Рахункову палату , офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України Про Конституційний Суд України стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму дію.

Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України (Конституційний Суд України) та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак, продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас , чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи з ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п. 9.9 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18).

У рішенні Конституційного Суду України 21.07.2021 № 3- р(ІІ)/2021 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість , у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що окремі положення абзацу другого статті 471 Митного кодексу України, а саме «а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів, що визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення».

Станом на день прийняття постанови Закарпатським апеляційним судом від 26 січня 2021 року, якою постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2020 року залишено без змін, санкція ст. 471 МК України передбачала накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів, тобто , на момент ухвалення рішення судом застосовано чинні норми КУпАП і зазначені положення Закону.

Таким чином, на момент ухвалення рішення КСУ від 21.07.2021 № 3- р(ІІ)/2021 адміністративно-процесуальні відносини у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України вже припинилися, внаслідок чого дія Рішення не може поширюватися на ці правовідносини, так як вони виникли і закінчилися до його ухвалення, що повністю кореспондується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03), жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Враховуючи, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення), суд дійшов висновку, що заяву адвоката Хрипти Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2020 року по адміністративній справі за ст. 471 МК України відносно ОСОБА_1 , за виключними обставинами, слід залишити без задоволення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі № 1-7/2015 положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Ураховуючи таке тлумачення положень ч.2 ст.294 КУпАП, дана постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву адвоката Хрипти Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2020 року по адміністративній справі за ст. 471 МК України відносно ОСОБА_1 , за виключними обставинами залишити без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області М.М. Крегул