ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Снігур С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 18.09.2022 року о 09 год. 02 хв. в м. Чернівці по вул. Я.Мудрого, 64 Б, керував автомобілем «MITSUBISHI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Снігур С.В. у своїй апеляційній скарзі в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає дану постанову такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи й підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_1 свою вину в порушенні п.2.5 ПДР, за що

ЄУНСС №726/1389/22 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І.Г.

Провадження №33/822/698/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає і пояснює, що працівниками поліції фальсифіковано відносно нього матеріали адміністративної справи.

Так, 18.09.2022 р. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки у них виникла підозра, шо його транспортний засіб перебуває у розшуку. У подальшому через деякий час спілкування, працівники поліції запідозрили, що ОСОБА_1 перебуває у стані нібито наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти освідчення в наркологічному диспансері. Він в свою чергу не відмовився від проходження вказаного огляду, оскільки вважав, шо ніколи не вживав будь-яких наркотичних засобів.

У лікаря нарколога, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, оскільки від своїх знайомих йому було відомо, шо майже постійно результат під час проведення дослідження лікарем біологічного матеріалу за допомогою тест смужки показує позитивний результат, шо є помилковим, а експрес тестування без відповідного лабораторного підтвердження отриманих результатів не є об`єктивним та достатнім доказом. Він вважав, що лікар-нарколог повинен був йому роз`яснити та вказати на те, що із його біологічним матеріалом буде проводитися лабораторне дослідження.

Крім цього, працівники поліції в медичному закладі не пояснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому вважає, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Громадянин ОСОБА_1 та захисник Снігур С.В. в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені, а відтак, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Заперечення своєї вини ОСОБА_1 в скарзі, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, ОСОБА_1 вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, … під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, підтверджується наявними у справі доказами.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №244240 від 18 вересня 2022 року, з якого вбачається, що 18.09.2022 року о 09 год. 02 хв. в м. Чернівці, по вул. Я.Мудрого, 64Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, виразне тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у лікаря нарколога, чим вчинив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та в порушенні вимог п.2.5 ПДР України.

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, про незгоду з вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю інкримінованого йому правопорушення нічого не заперечив, протокол власноручно підписав.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України підтверджується наступними доказами:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння в ЧОНД складеного о 09 год. 15 хв. 18.09.2022 р., так як у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: неприродня блідість обличчя, виразне тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, в якому міститься відмітка, що від проходження огляду відмовився;

- висновком №1886 складеним лікарем ОСОБА_2 , засвідченим підписом й печаткою останньої, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження;

- відеозаписами №476969 та №476582 з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Тому, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, досліджені апеляційним судом матеріали справи, не викликають у суду сумнівів у своїй правдивості, є належними та допустимими, й свідчить про факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Варто уваги й те, що будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено, а дії працівників поліції не були оскаржені та не були предметом розгляду в суді.

За таких обставин, дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України, а районним судом вірно встановлено, що останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, і висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому діяння ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Снігур С.В. - залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська