Справа № 936/461/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі захисника - Повідайчик О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою Повідайчик Олега Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови, - 25.04.2022 року о 20:53 год. по вул. Шевченка в смт. Жденієво Мукачівського району, гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря КНП "Воловецька ЦЛ ВСР". Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 "a" ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, Повідайчик О. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2022 року серії ДПР №089547 вбачається, що 25.04.2022 року о 20:53 год. по вул. Шевченка в смт. Жденієво Мукачівського району, гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, щодо неналежності відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100 затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них».

Згідно п.3.3. вказаного Наказу нагрудна відеокамера повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи, при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

В пункті 3.5. зазначається, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, відеозапис не являється безперервним, є розділеним на окремі файли.

Із наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі під`їхали до автомобіля марки «Тойота» моделі «Кемрі», який стояв на краю проїжджої частини із увімкненими фарами.

Інший файл містить запис, що ОСОБА_1 пройшла огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про неналежність та недопустимість долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України, - у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

Проте ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, внаслідок знаходженні її у стані алкогольного сп`яніння, тобто належне виконання цих вимог закону, як протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 089547 від 25.04.2022 року, так і матеріали адміністративної справи - не містять.

Отже, ОСОБА_1 після складення зазначеного протоколу могла без будь-яких перешкод продовжити реально керувати транспортним засобом.

Окрім того, показами свідків, які надали свої письмові пояснення вбачається наступне.

Свідок ОСОБА_2 вказав, що з приводу події, що мала місце з ОСОБА_1 25 квітня 2022 року близько 20 год 40 хв - 21 год 00 хв в смт. Жденієво по вул. Шевченка 158 можу пояснити таке. Того дня близько 20 год 30 хв я йшов в смт. Жденієво по вулиці Шевченка. Біля будинку № 158 по вулиці Шевченка стояв припаркований на краю проїжджої частини автомобіль марки «Тойота» моделі «Кемрі», який належить ОСОБА_1 . Двигун автомобіля був вимкнений. Проходячи повз автомобіль я побачив, що в ньому перебуває ОСОБА_1 й щось шукає в бардачку. Я привітався з нею і в нас зав`язалась розмова. ОСОБА_1 запропонувала мені присісти до автомобіля, оскільки накрапував дощ. В автомобілі ми закурили й продовжили розмову. ОСОБА_1 сказала мені при цьому, що хоче забрати з машини гаманець і документи, а автомобіль залишає на цьому місці на ніч. Я підтримав ОСОБА_1 в цьому, оскільки вона проживає поблизу (на відстані близько 70 метрів від місця стоянки автомобіля). Десь через 5 хвилин ОСОБА_1 вирішила ввімкнути автомагнітолу і пічку для чого ввімкнула двигун автомобіля. Стверджую, що при цьому вона не починала рух свого автомобіля, не вмикала передачі й не починала рух автомобіля накатом - ділянка дороги, на якій стояв автомобіль є рівною в площині й самовільний рух автомобіля не міг початись. Через декілька хвилин після того як ОСОБА_1 ввімкнула двигун автомобіля до нього під`їхав спецавтомобіль поліції з ввімкненими проблисковими маячками, який одразу зупинився біля нас. Працівники поліції не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 , так як той не перебував в русі взагалі, як я пояснив вище. Після цього працівники поліції наказали ОСОБА_1 вимкнути двигун автомобіля, надати документи й проїхати з ними. Я намагався пояснити поліцейським, що автомобіль ОСОБА_1 стояв на місці й не рухався (не приводився нею в рух), проте останні не бажали мене слухати й наказали мені не втручатись і йти з цього місця в своїх справах. Я був змушений виконати наказ поліцейських і попрямував додому. Очевидцем подальших подій я не був, а тому не можу достовірно знати й пояснити, що відбувалось потім.

Свідок ОСОБА_3 вказує, що з приводу події, що мала місце з ОСОБА_1 25 квітня 2022 року близько 20 год 40 хв - 21 год 00 хв в смт. Жденієво по вул. Шевченка 158 можу пояснити таке. Того дня близько 20 год 40 хв я йшла пішки в смт Жденієво по вулиці Шевченка в напрямку з дошкільного навчального закладу додому. Біля будинку № 158 по вулиці Шевченка я бачила припаркований на краю проїжджої частини легковий автомобіль марки «Тойота» моделі «Кемрі», який належить ОСОБА_1 . Біля транспортного засобу будь-кого з поліцейських чи інших осіб я не бачила. Чи перебував хтось в салоні автомобіля я також не бачила. Я продовжила свій рух й прийшла додому десь за 3-4 хвилини. Прийшовши додому, я піднялась на другий поверх і звідти побачила, що згаданий автомобіль стоїть на тому ж місці (в тому ж напрямку), а біля нього вже стояв спеціальний поліцейський автомобіль з увімкненими проблисковими маячками. Підтверджую, що я не бачила, щоб автомобіль ОСОБА_1 з того часу як я його помітила йдучи додому та до того часу як побачила його знову з другого поверху свого будинку здійснював будь-який рух.

Таким чином за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування нею автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останньої.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння, керувала транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Повідайчик Олега Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити Повідайчик О. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу Повідайчик Олега Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага