16.08.2022 Справа № 756/5794/22
Справа №756/5794/22
Провадження №3/756/3411/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха Оксана Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Оболонського УП ГУНП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст.173-2 ч.1КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2022 року о 20-22 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , 1979 року народження, під час якого висловлювався нецензурною лайкою, ображав, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 та захисник Фогель В.В. у судовому засіданні просили закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів того, що потерпілій завдано моральної шкоди, що є необхідним для об`єктивної сторони правопорушення. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив, що між ним та дружиною мав місце конфлікт, після якого він пішов з дому, дружину не бив.

Вислухавши ОСОБА_1 , захисника Фогеля В.В., дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 460512 від 18.07.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому, суд критично оцінює доводи захисника про те, що матеріали справи не містять доказів завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, адже матеріалами справи підтверджено та не заперечується ОСОБА_1 , що між ним та дружиною виник словесний конфлікт, в ході якого він висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, що суд розцінює як психологічне насильство, внаслідок якого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що, у свою чергу, є достатнім для того, щоб кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, представлені докази підтверджують факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , який не працює, ставлення до скоєного, ступінь його вини, та те, що правопорушенням не заподіяно шкоди фізичному здоров`ю потерпілої, а дії ОСОБА_1 не становили великої суспільної небезпеки, дане правопорушення слід вважати малозначним.

ЄСПЛ в рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень, а відтак вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Суд враховує п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП, за змістом яких судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а отже, підстави для стягнення судового збору в даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 23, ч.1 ст. 173-2, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха