Справа № 444/2949/22
Провадження № 3/444/1496/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби "Рава-Руська" ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Київ, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого - паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 28.12.2012 року Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві; ІПН НОМЕР_2 ), -

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 08.11.2022 року о 22 год. 45 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська» під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща було виявлено громадянина, який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 01.02.2020 року на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України було встановлено, що особа є громадянином України, що підтверджує Форма 1 ДМС орган видачі відділ нейтралізованої обробки даних №3 ГУ ДМС України в м. Києві, на установчі дані громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому використання паспорта громадянина Румунії громадянином України ОСОБА_1 є порушенням, яка відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання ДКУ без відповідних документів.

Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його повідомлено про те, що розгляд справи відносно нього відбудеться в Жовківському районному суді Львівської області.

Відтак, ОСОБА_1 знаючи, що на розгляді в суді відносно нього перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення, проявив байдужіть до результів розгляду такої.

Суд враховує, що ОСОБА_1 на адресу суду не було подано жодного клопотання.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати ВРП від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги доправ, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, розумні строки розгляду справи, а також строки, передбачені ст. 38 КУпАП, приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , який не проявив жодної закікавленості та не виявив бажання прибути до суду для розгляду справи відносно нього.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його вина у цьому підтверджуєтьсязібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 283773 від 08.11.2022 року;

- рапортами працівників прикордонної служби,

а також іншими матеріалами адміністративної справи.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як він здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів.

Обставин, які б обтяжували чи помякшували відповідальність правопорушника, судом не встановлені.

Згідно ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановленовідповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Призначаючи вид та міру стягнення ОСОБА_1 , враховую характер скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, не працює, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому з врахуванням наведеного, приходжу до переконання, що так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, який вчинив адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, до правопорушника необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що знарядь чи засобів вчинення правопорушення немає.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 204-1, статтями 283, 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі200 (двохсот)неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Київ, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого - паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 28.12.2012 року Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві; ІПН НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області, в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений постановою; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя: Зеліско Р. Й.