ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року смт.Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі

секретаря судового засідання Дериш М. Ю.

захисника адвоката Чапаєва Р.В.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого,-

за ч. 2 ст. 130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Фабула справи, яка доводить вину особи:

Громадянин ОСОБА_1 , будучи притягненим до адміністративної відповідальності 05 липня 2022 року постановою Підволочиськогора йонного суду Тернопільської області за ч.1 ст. 130 КпАП України, повторно 11 вересня 2022 року о 14-30 год в с. Іванівка вул. Зарічна Підволочиського району керував транспортним засобом Volkswagen Golf з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медзакладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КпАП України..

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 вину свою у вчиненні правопорушення визнав частково, пояснив, що 11 вересня 2022 року вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом не керував, автомобіль виїхав на проїжджу частину дороги, здійснював буксирування транспортного засобу, а тому від проходження огляду відмовився. Прав, передбачених ст.62 Конституції України не було роз`яснено. У заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння не направлявся.

На обґрунтування позиції ОСОБА_1 захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Чапаєв Р.В. зазначив, що в адміністративному протоколі та долучених до нього доказах відсутні будь-які відомості щодо факту керування транспортним засобом громадянином ОСОБА_1 , як і відсутні докази зупинки даного транспортного засобу працівниками поліції; згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності функцій водія ОСОБА_2 не виконував, хоча і перебував у салоні автомобіля. Матеріали оформлені з порушеннями та з метою штучного створення кількості доказів для підтвердження вини ОСОБА_3 . Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки є сусідами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та з якими ОСОБА_2 перебуває в особистих неприязних відносинах, у зв`язку з чим свідок ОСОБА_4 , діє упереджено. Крім того, відеозапис, долучений до протоколу про адміністративні правопорушення здійснено на мобільний телефон, що не відображає часової інформації складання протоколу про адміністративне правопорушення та зазначення часу пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, а отже, не є належним доказом. Відеозапис, що міститься на оптичному диску, який було досліджено в судовому засіданні, відображає виключно процедуру оформлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , однак відсутній запис руху транспортного засобу, та особи, котра перебуває за кермом, що фактично унеможливлює встановлення особи, яка перебувала за кермом. Перебування особи біля автомобіля не доводить факт керування транспортним засобом. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Оцінюючи докази кожен зокрема, так і в сукупності, неможливо прийти до однозначного висновку поза розумним сумнівом щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 статті 130 КУпАП, оскільки долучені документи не можуть бути визнанні судом як докази через свою неналежність та недопустимість. Вважає, що в діях особи яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, справа підлягає закриттю.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозапис:

На підтвердження доводів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КпАП України працівниками поліції надано :

- протокол про адміністративне правопорушення ААБ №004029 від 11 вересня 2022 року, згідно якого 11 вересня 2022 року о 14-30 год в с. Іванівка вул. Зарічна Підволочиського району ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Golf з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медзакладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України;.

- відеозапис на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB, на якому міститься відеозапис, з якого вбачається що при спілкуванні із ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився.

- рапорт поліцейського СРПП ВП № 5 (смт. Підволочиськ), з якого убачається, що 11 вересня 2022 року під час несення служби в с. Іванівка по вул. Зарічній було виявлено автомобіль Volkswagen Golf, котрий стояв посеред дороги з порушенням правил дорожнього руху. В ході спілкування з водієм у нього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. В цей час підійшли два жителі с. Іванівка та повідомили, що водій ОСОБА_2 перебуваючи в нетверезому стані рухався власним автомобілем, виїхав з подвір`я та зупинився з невідомих їм причин. На вимогу продути газоаналізатор «Драгер 6810» та проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, вказав, що вживав спиртні напої;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія у КНП Підволочиську ЦРЛ у відповідності до яких огляд ОСОБА_1 , у якого працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушена координація рухів),не проводився у зв`язку із відмовою останнього у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- розписка ОСОБА_6 , від 11.09.2022року, котрий отримав від працівників поліції автомобіль Volkswagen Golf днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , автомобіль в технічно справному стані. ОСОБА_6 зобовязується доставити транспортний засіб до місця проживання ОСОБА_1

- довідка ВП №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, у відповідності до якої, згідно ІПНП гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху притягувався впродовж періоду часу з 11.09.2021року по 11.09.2022 року: 31 липня 2022 року за ч.4 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.130 КУпАП, 17.06.2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП.

- постанова Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2022 року, у відповідності до якої, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за чю.1 ст.130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 зазначив, що являється сусідом ОСОБА_1 11 вересня 2022 року перебував за місцем свого проживання в с.Іванівка та бачив як до ОСОБА_1 приїздили працівники поліції. Згодом, близько 14 год 30хв, будучи на своєму подвір`ї біля власного транспортного засобу, бачив як ОСОБА_2 з`їхав вниз, не пригадує чи був заведений мотор, за 50м зупинився і вийшов з автомобіля. Одразу приїхали працівники поліції та між ними розпочався конфлікт. Особисто не бачив як ОСОБА_2 сідав за кермо та йому невідомо чому, в подальшому, він зупинився.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що 11 вересня 2022 року виходила з подвір`я власного господарства, що в с.Іванівка, на заїзд, разом зі своєю родичкою та бачила як сусід ОСОБА_2 сідав в машину, з`їхав автомобілем з подвір`я на дорогу, а тоді машина заглохла. Транспортний засіб рухався в протилежну від неї сторону. Одразу приїхали працівники поліції, зі слів почутого, працівники поліції того дня були викликані ОСОБА_7 . Разом з родичкою вона спостерігала за подіями, в подальшому була запрошена бути свідком як працівником поліції ОСОБА_8 було запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився, що і було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 перебував в нетверезому стані.

ІV. Оцінка суду:

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, твердження захисника, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, проаналізувавши усі зібрані докази у повній сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1, п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Знання правил дорожнього руху є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього закону закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 ст.40 Закону, поліція може закріплювати на однострої, службових транспортних засобах, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/735 остання визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/735 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, якщо водій транспортного засобу, відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Уразі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року, із змінами внесеними згідно Постанови Верховного Суду №18 від 19.12.2008року, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У відповідності до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/73 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до Порядку №1103 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків (п.4).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8).

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Диспозиція ч. 2 ст.130КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у повторному протягом року керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 протягом календарного року, а саме 05 липня 2022 року, піддавався стягненню за ст. 130 КУпАП, тому дії останнього кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Аналізуючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Оцінивши зібрані у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення будь-якого з порушення, передбачених частиною першою цієї статті, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, шляхом накладення на нього адміністративного стягнення в межах її санкції.

При цьому, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника Чапаєва Р.В., що транспортним засобом він не керував, а лише перебував біля автомобіля, оскільки вказані ним покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, показами свідків, а пояснення ОСОБА_9 що він здійснював буксирування транспортного засобу лиш підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Суд розцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність - судом не встановлені.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Пунктом 28 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

У відповідності до довідки ВП №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, згідно ГСЦ МВС посвідчення водія гр. ОСОБА_1 видавалося та було анульовано.

При цьому, суддею, при накладенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами враховуються положення ч. 3 ст. 30 КУпАП, відповідно до якої якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, який при встановлених обставинах справи носить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, ступінь вини порушника, вчинення повторного правопорушення протягом року, що свідчить про легковажність особи до вчиненого раніше аналогічного адміністративного правопорушення та можливих їх наслідків, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують і обставин що обтяжують відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень. Таким чином, розмір штрафу становить 2 000 х 17 = 34 000 гривень.

Щодо встановленого санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, враховую, що станом на момент розгляду справи в суді відсутні докази належності ОСОБА_1 на праві власності транспортного засобу, яким він керував під час вчинення адміністративного правопорушення, а тому, суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 481 грн.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, із ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 481 х 0,2 = 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 5 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя-підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків