Номер провадження: 33/813/1251/22
Номер справи місцевого суду: 493/941/22
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в СГК «Мрія» охоронцем, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (населений пункт ОДЕСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ОДЕСА; отримувач ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300; код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) 899998; номер рахунку (стандарт IBAN) UA0015001; код класифікації доходів бюджету 21081300; призначення платежу 21081300, протокол серії ОБ №098317, ОСОБА_1 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 496,20 грн. (отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (стандарт IBAN) UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судпостанову Балтського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 15.11.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, однак до канцелярії суду від нього надійшло клопотання/заява, у якому останній просить судове засідання відкласти на іншу дату, оскільки він бажає особисто прийняти участь у судовому засіданні, надати особисто свої пояснення та надати докази, які спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, проте у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, запровадженням воєнного стану, продовженням активних бойових дій на території Одеської області, застосуванням ворогом ракетних ударів - прибуття до суду на даний час є небезпечним для його життя, а тому у визначений судом час прибути до суду він не може.

Вказане клопотання / заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 4 ст.294КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд приймає до уваги та вважає слушними посилання ОСОБА_1 щодо воєнного стану в Україні, який введений Указом Президента України від №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та в подальшому указами Президента України продовжений.

Разом з тим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки, ОСОБА_1 не обґрунтував неможливість явки до суду для розгляду справи у зв`язку з запровадженням воєнного стану, враховуючи, що у Одеській області не відбувається активних воєнних дій і в якій забезпечений захист критичної інфраструктури.

Крім того, вказані вище обставини не перешкоджали ОСОБА_1

подати письмові пояснення чи надати докази до апеляційного суду через засоби поштового чи електронного відправлення.

Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 , що він не може взяти участь у судовому засіданні через введення на території України воєнного стану не є підставою для відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Окрім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на постанову суду по адміністративних справах, відсутність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, апеляційний суд вважає, що введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, а тому керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, ч.7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098317 від 19.07.2022 року, відповідно до якого 19 липня 2022 року о 17:45 год. в с. Бендзари на автодорозі R-75 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився під відеозапис на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких 19.07.2022р. о 18:11 год. на околиці с. Бендзари на автодорозі R-75 він був запрошений працівниками поліції в якості свідка, де був присутній та бачив, як гр. ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_2 . На місці зупинки транспортного засобу гр. ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, також він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Гр. ОСОБА_1 вів себе зухвало, в нього було почервоніння очей та чутно запах алкоголю з порожнини рота (а.с.3).

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , зміст якоих аналогічний змісту пояснень ОСОБА_2 , який також зазначив, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля та відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров`я (а.с.4).

- відеозаписом фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 (а.с. 8).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Балтського районного суду Одеської області від 06.10.2022 року та порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що транспортним засобом він взагалі не керував та у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що у зазначений у протоколі день і час, автомобілем ВАЗ 21104 д/н НОМЕР_2 керувала інша особа, а саме ОСОБА_4 , який не мав при собі посвідчення водія, а тому коли їх зупинили на блок посту біля села Бендзари Подільського району Одеської області, ОСОБА_4 попросив його, щоб він тимчасово сів за кермо автомобіля, на що він і погодився. Щодо подальших обставин події, ОСОБА_1 зазначає, що вони відображені на відеозапису, додати до якого він нічого не може, окрім того, що поліцейські не розібралися у ситуації та не встановили особу, яка у дійсності керувала транспортним засобом.

Однак, такі доводи ОСОБА_1 апеляційний суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, як вже було встановлено судом, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098317 від 19.07.2022 року, 19.07.2022 року о 17:45 год. в с. Бендзари на автодорозі R-75 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 098317 від 19.07.2022 року, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 зазначив: «Еду до дому». При цьому, будь-яких пояснень, зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі не навів, натомість підписав вказаний протокол без зауважень, зазначивши при цьому, що з його змістом ознайомлений, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Більш того, з наявного у матеріалах справи відеозапису події, яка сталася 19.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі, на місці водія, а біля нього на передньому пасажирському місці знаходиться невідомий чоловік. Із розмови працівника патрульної поліції з ОСОБА_1 встановлено:

- на проміжку часу о 00 хв. 40 сек. (18:12) на запитання поліцейського: «Чи вживали спиртні напої?», ОСОБА_1 відповів, що так випив одну пляшку пива;

- на проміжку часу з 01 хв. 40 сек. по 01 хв. 50 сек. поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відповів, що не потрібно йому нічого пропонувати, оскільки він чекає адвоката і лише в його присутності буде розмовляти з поліцейськими;

- на проміжку часу о 03 хв. 41 сек. поліцейський повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, який відмовився та наполягав на своєму, що він чекає на адвоката. На що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що на даний час від нього потрібна лише згода чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, а адвоката він може залучити при розгляді справи в суді, в разі складання та направлення адміністративних матеріалів до суду;

- остаточно ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці від якого він відмовився на проміжку часу о 05 хв. 35 сек.

Крім того, на проміжку часу з 01 хв. 40 сек. по 01 хв. 50 сек. вбачається, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 проведення огляду в закладі охорони здоров`я, від якого останній також відмовився.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовою від проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, про що свідчить оглянутий другий безперервний відеофайл на оптичному носії інформації «0303.МР4», розміром 369120Kb (360Mb), з якого вбачається, що поліцейський вголос зачитав ОСОБА_1 зміст протоколу, повідомив йому його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Після чого, ОСОБА_1 особисто написав пояснення в протоколі та поставив свій підпис в ньому.

Посилання апелянта ОСОБА_1 про те, що на відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом, а лише зафіксовано те, що транспортний засіб ВАЗ 21104 д/н НОМЕР_2 перебуває у нерухомому стані, а саме стоїть припаркований на узбіччі вулиці є також необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вірно було встановлено судом першої інстанції, автомобіль був зупинений поліцейськими та військовослужбовцями на блокпосту, тому на відеозаписах, які додані до протоколу, не зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , оскільки під час перетину блокпосту відеозйомка заборонена з моменту введення воєнного стану.

Більш того, з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Посилання апелянта на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно дост.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зіст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимогст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в СГК «Мрія» охоронцем, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, -за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра