Єдиний унікальний номер: 378/647/22
Провадження № 3/378/303/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Гуртовенко Р. В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №179822 від 11 листопада 2022 року, ОСОБА_1 11.11.2022 року, близько 16 години 40 хвилин, в с. Розкішна по вул. Гагаріна, 4 Білоцерківського району Київської області керував автомобілем марки "ВАЗ 21053", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу „DRAGER (ARBL 0625, ALCOTEST 6810), чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

На виклик суду ОСОБА_1 не прибув, до суду подав письмове клопотання, в якому свою вину не визнає, оскільки він 11.11.2022р. близько 16 год. 30 хв. їхав автомобілем марки "ВАЗ 21053", державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. Один з інспекторів поліції сказав, що має сумніви, що він тверезий та запропонував йому пройти огляд в лікарні на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Після цього інспектор поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", на що він також погодився, оскільки був тверезий. Згодом інші працівники поліції привезли прилад "Драгер", та запропонували пройти тест. На думку поліцейських, за результатами тестування за допомогою приладу "Драгер", він був у стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запитав у нього, чи згоден він з результатом огляду, на що він заперечив і повторно зазначив, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Інший інспектор поліції сказав, що прилад "Драгер" показує стан алкогольного сп`яніння, а тому відносно нього слід складати протокол. Він повторно заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та зазначив, що не довіряє результатам тесту за допомогою приладу "Драгер". Проте, поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення, та не запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., а також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. Справу просить розглядати без його участі.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII даної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Із наданого працівниками поліції відеоматеріалу встановлено, що 11.11.2022р., близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 21053", державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Алкогольних напоїв він не вживав та заперечував факт алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 поліцейські запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, на що останній погодився. Після цього, інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", на що він також погодився. Після проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", поліцейський зазначив, що результат тесту склав 2,08% і це є станом алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не погодився із результатами тесту та стверджував, що він не вживав спиртні напої. Проте, працівник поліції склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, спираючись на результати вказаного тестування.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Із відеозапису вбачається, що після огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 зазначив, що не згоден з результатами такого огляду та не довіряє приладу "Драгер", поліцейським не запропоновано останньому, як того вимагає ч. 3 ст. 266 КУпАП, пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, вважаю, що дії працівників патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що вони не виконали покладений на них обов`язок щодо роз`яснення правил огляду на стан сп`яніння водія та порядку належного проведення вказаного огляду, по своїй суті, вчинені виключно з метою складання протоколу на ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення без достатніх на то підстав.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимими, оскільки викликають сумніви щодо їх належності та допустимості, а будь-які інші докази, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відсутні.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Відсутність посилання на частину статті, за умови, що в диспозиції їх декілька, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази, які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважаю, що провадження по даній справі слід закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 247 п. 1, 251, 252, 254, 256, 266, 279, 280, 283-285, 287 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р. В. Гуртовенко