Справа № 598/1591/22
провадження № 3/598/876/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2022 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Щербата Г.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 11 вересня 2022 року о 15 год. 55 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.22 Січня, м.Збараж Тернопільської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (А) ПДР України та ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, та пояснив, що він керував транспортним засобом та алкогольні напої не вживав. Керований ним автомобіль був безпідставно зупинений працівниками поліції в порушення Закону України «Про національну поліцію», в зв`язку з чим, не було підстав для проходження ним відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак на вимогу працівника поліції він двічі пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, з яких один результат виявився негативним, а другий раз вже позитивним. Після цього на нього склали протокол про адміністративне правопорушення та винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, що скасована рішенням Збаразького районного суду від 30.09.2022 року, та протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши докази по справі вважаю, що дані адміністративні матеріали підлягають закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

В матеріалах справи взагалі не відображено та на відеозаписі не зазначено підстав, визначених ст.35 Законом України «Про національну поліції», які стали б причиною для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ..

Таким чином, враховуючи наведене, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КпАП України, є необґрунтованим за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передувало складенню даного протоколу. ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, а тому протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього за ч.1 ст.130 КпАП України, є недопустимим доказом.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

З матеріалів справа вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, оскільки рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.09.2022 року, що набрало законної сили, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №644408 від 11 вересня 2022 року на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення, а тому і протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно нього за ч.1 ст.130 КпАП України, є недопустимим доказом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, за наведених обставин, суддя вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.266, ст.284, ст.294 КпАП України,

постановила:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Дана постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Галина ЩЕРБАТА