ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/4210/22 Головуючий 1 інстанції:Єфіменко Н.В.
Провадження №: 33/818/1329/22 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Хоссейн Е., без участі інших учасників по даній справі, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Валках, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на оскарження захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Хоссейн Е. на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 07 2022 року о 08-45 годині за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 327, ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат огляду 0, 36 проміле.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Хоссейн Е. подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відосно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що:

- ОСОБА_1 взагалі не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки на момент зупинення не мав статусу водія. 14 07 2022 року о 08-45 годині за кермом автомобіля перебувала дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в той час, як ОСОБА_1 перебував на пасажирському місці та не мав жодного відношення до керування автомобілем;

- ОСОБА_1 не лише не керував автомобілем, а й не перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недостовірним доказом, адже містить викривлені факти стосовно обставин тієї події, адже, як вже зазначалось ОСОБА_1 був лише пасажиром автомобілю. Крім того, у протоколі немає жодної вказівки на ставлення самого ОСОБА_1 до цих результатів, який, за умови обізнаності не погодився б з ними.

Крім того, апелянт просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2022 року, посилаючись на те, що розгляд вказаної справи у суді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який не повідомлявся про дату та час її розгляду належним чином, а копію оскаржуваної постанови було отримано захисником лише 13 жовтня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Хоссейн Е. просили про задоволення апеляційної скарги та про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 14 07 2022 року приблизно о 08-45 годині він разом зі своєю дружиною їхав на роботу на автомобілі по вул. Шевченка. За кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 , сам же ОСОБА_1 перебував на пасажирському місці. При цьому, проходження тесту за допомогою Газоаналізатору «Алкотест Драгер 6820» не заперечував.

Проте, незважаючи на невизнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №302162 від 14 07 2022 року, тестуванням на алкоголь до протоколу, відеозаписом боді-камери на DVD-R диску (а.с. 1-3).

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Процедура проведення поліцейським огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу його заперечень щодо факту керування транспортним засобом взагалі, а також його перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, переглядом відеозапису, з нагрудних камер поліцейського.

Під час перегляду вказаного відеозапису у судовому засідання суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що спілкуючись з представником поліції Чернишовим Є.В., ОСОБА_1 дає вільні пояснення. На запитання: чи згоден він з підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, дає позитивну відповідь.

Після проходження освідування за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер 6820», на репліку представника поліції про те, що то була не банка пива, ніяких заперечень не висловлює.

На роз`яснення працівника поліції щодо складення відносно ОСОБА_1 адміністративного матеріалу через його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, ніяких заперечень не висловлює і не зазначає про те, що автомобілем керував не він, а його дружина.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції була допитана у якості свідка дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка дійсно пояснила, що начебто вона керувала транспортним засобом. Однак, детальний допит вказаних осіб з одних і тих же питань свідчить про те, що вони плутаються в своїх показаннях.

Так, ОСОБА_2 не змогла пояснити ніяких особливих деталей керування автомобілем в той день, на які б вона могла звернути увагу, як водій.

Сам же ОСОБА_1 , вказує, що він виходив і пред`являв працівнику поліції документи на автомобіль і своє водійське посвідчення, тобто діяв, як водій. Потім, на уточнюючі запитання суду, чи керував він автомобілем, вказав, що він виходив з пасажирського місця для спілкування з поліцією, не пояснивши чому саме документи пред`являла не ОСОБА_2 , якщо вона дійсно керувала автомобілем. Ніяких застережень ОСОБА_1 не вказував у складених щодо нього матеріалах (протокол, тест, акт, направлення а.с. 1-6), а підписав усі ці документи, як особа, яка керувала транспортним засобом. Тому пояснення свідка ОСОБА_2 , про те, що її чоловік не керував автомобілем, суд приймає, як вигадані і такі, що дані з метою вигородити свого чоловіка та сприяти йому в ухиленні від відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

З огляду на матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол власноручно підписав, пояснень не надав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не заявляв (а. с. 1).Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував.Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейських, що містив би безперервну фіксацію подій та обставин при виявленні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а не обов`язком.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що всі доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким в оскаржуваній постанові надано належну оцінку та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення обґрунтовано визнано доведеною поза розумним сумнівом.

Докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції немає.

При розгляді справи судом порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно дост.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Хоссейн Емілі про поновлення їй процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 29 08 2022 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - задовольнити.

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 08 2022 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.М. Курило