ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1350/22 Справа № 208/3318/22 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.07.2022 р. о 02:06 годин в м. Кам`янське, вул. Й. Манаєнкова 1 керував транспортним засобом DAEWOO LANОS д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням Драгер 0606. Відповідно до тесту №1986, проведеного 03.07.2022 о 02 год. 16 хв. результат склав 0,7 промілі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просить скасувати постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15вересня 2022 року та закрити щодо нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що:

-Відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є безперервним;

-Суду не були надані документи на підтвердження того, що технічний засіб, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 , дозволений до застосування, а його не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та про право вимагати надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку цього засобу ;

- ОСОБА_1 не було роз`яснено право не погодитись з результатами огляду і можливість пройти огляд у медичному закладі;

-В матеріалах справи відсутні докази згоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисник Шевченко З.Г. до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011103 від 03.07.2022 року, який складено повноважною на те посадовою особою у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею, та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANОS д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням Драгер 0606;

- висновком приладу «Драгер 0606» від 03.07.2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння з зафіксованим результатом 0,7 % проміле;

- поясненнями водія ОСОБА_1 , відповідно до яких 03.07.2022 року приблизно о 02:00 годині керував автомобілем DAEWOO LANОS д.н.з НОМЕР_1 , відвозячи додому дівчину, алкоголь вживав біля свого дому, а саме Рево, його зупинили поліцейські та вказали на ознаки алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано результат огляду, а саме 0.70% (проміле), згідно з яким огляд водія ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та який підписано ОСОБА_1 без зауважень;

- CD диском з відеозаписом, на якому зафіксовано процес проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з використанням Alcotest Drager 6810 №0606, який долучений працівниками поліції до матеріалів справи.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, а в адміністративних матеріалах відсутні дані, які б їх спростовували.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 011103 від 03.07.2022 водієві ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.9а ПДР, що підтверджується у відповідності до вимог ч.1ст.251 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з бодікамери працівників поліції, показаннями технічних приладі, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на відміну від порушення водієм п. 2.5 ПДР, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке також тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КупАП, та встановлені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені уповноваженою особою, фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи ж апелянта на не здійснення в даному випадку безперервного відеозапису не є слушними, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Не є слушними й посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до ч.3 ст. 266 КупАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 Drager, тест №1986, результат огляду склав 0,7 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, підписав акт та протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого будь-яких заперечень щодо результату огляду не мав, будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 предявляв вимогу про направлення його до закладу охорони здоров`я матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування працівниками поліції алкотестера Драгер 6810 з порушенням умов експлуатації не є слушними, так як матеріалами провадження підтверджується той факт, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без зауважень з цього приводу, вимог про надання документів на підтвердження того, що технічний засіб, за допомогою якого було проведено огляд, дозволений до застосування, а саме сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку цього засобу, апелянтом не заявлялися.

Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст. 251, 252 КупАП. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. Разом з цим, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Також апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КупАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, яке є безальтернативним, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому постанову суду першої інстанції слід без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КупАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15вересня 2022 рокущодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Г.П. Слоквенко