Справа № 278/1660/22
Номер провадження 3/278/1373/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2022 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого інспектором у Державній екологічній інспекції України,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу, 25 червня 2022 року о 23 годині 06 хвилин по вул. Житомирська у с. Кодня Житомирського району, ОСОБА_1 керував мопедом «Сузукі», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнин, поведінка, що не відповідає обстановці, та у порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Адвокат Дубок С.М. та ОСОБА_1 просили закрити провадження у справі посилаючись на те, що мопед, яким керував останній не є транспортним засобом, а відтак у діях останнього відсутній склад правопорушення, що ставиться йому у провину.

Суд не бере до уваги доводи адвоката про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки мопед, яким керував останній, має об`ємом двигуна 49 см3, а тому не є механічним транспортним засобом з огляду на таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є саме керування транспортним засобом.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч. 7 ст. 121 КпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до примітки до ст. 286 КК України під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

У примітці до ст. 121 КУпАП зазначено, що під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Зі змісту п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 вбачається, що транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, який, у свою чергу поділяється на механічні та немеханічні. До механічних транспортних засобів відносяться ті, що приводяться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна потужністю понад 3 кВт (приблизно 4 к.с.). Мопед, це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Підпунктом «а» пункту 2.1 ПДР зобов`язано водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Для осіб, що керують немеханічними транспортними засобами, такого обов`язку не передбачено, і, відповідно, для немеханічних транспортних засобів категорії не встановлюються. Відповідно до п. 2.13 ПДР мопеди належать до категорії транспортних засобів категорії А1, право керування якими може бути надано особі з 16 років.

За таких обставин мопед є транспортним засобом.

У свою чергу, суд дослідивши матеріали справи, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування доводиться відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якого чітко вбачається про те, що він проходити освідування як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest», так і у найближчому медичному закладі відмовився, що узгоджується з актом огляду на стан сп`яніння.

Окрім того факт керування ОСОБА_1 мопедом «Сузукі» за вказаних у протоколі обставин також доводиться згаданим відеозаписом.

Також суд вважає необґрунтованими доводи порушника про відсутність підстав для його зупинки, оскільки останній у суді підтвердив, що у мопеді не працювала фара та він рухався під час комендантської години.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та призначає покарання у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: