Справа № 148/1450/22
Провадження №3/148/1006/22

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , студента ІІІ курсу ВСП "Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету", за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

06.09.2022 о 22:10 год. в м. Тульчин по вул. Леонтовича водій ОСОБА_1 керував т/з «SuzukiLets 2» без д.н.з., з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя (розширені зіниці очей, що не реагують на світло), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису.

06.09.2022 о 22:10 год. в м. Тульчин по вул. Леонтовича водій ОСОБА_1 керував т/з «SuzukiLets 2» без д.н.з., не маючи посвідчення водія категорії А 1 та без шолому, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних вище правопорушень визнав. Пояснив, що 06.09.2022 о 22:10 год. в м. Тульчині по вул. Леонтовича він дійсно керував т/з «SuzukiLets 2» без шолому та посвідчення водія, але в стані наркотичного сп`яніння не був. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, бо злякався працівників поліції. У вчиненому розкаявся, шкодує про вчинене, просив суворо не карати, зобов`язався більше не вчиняти правопорушень.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 , його мати зобов`язалась уважніше слідкувати за сином. Вважає, що він повинен нести відповідальність за свої вчинки, однак просила сина суворо не карати з огляду на те, що він вперше вчинив правопорушення, навчається та позитивно характеризується.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.2 ст. 126 КУпАП, доведена наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході судового розгляду доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД № 326265 від 06.09.2022, згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився. З вказаним протоколом ОСОБА_1 бувознайомлений,прощонаявний йогопідпис,своїхзауваженьчи запереченьневисловив. (а.с. 2 );

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД № 326252 від 06.09.2022, згідно якого 06.09.2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом без шолому та без посвідчення водія (а.с. 3);

- направленням на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до Тульчинської ЦРЛ (а.с. 4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.09.2022 в яких він вказує, що керував транспортним засобом «SuzukiLets 2», без д.н.з., без шолому. Він був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього ознаки наркотичного сп`яніння, так як він курив зранку маріхуану. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки був впевнений в тому, що аналіз підтвердить вживання наркотиків (а.с. 5).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеномузакономпорядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючисьзакономі правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Встановлені в ході судового розгляду обставини поза розумним сумнівом свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Вина ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень доведена наявними в справі доказами, які є узгодженими між собою.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 06.09.2022 - момент вчинення правопорушення, він досяг 17- річного віку, тобто є неповнолітньою особою (а.с. 7).

За змістом ст.12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Крім того, відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ,зокрема, статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Статтею 24-1 КУпАП визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладене вище, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника ОСОБА_1 , який вчинив вказані правопорушення у неповнолітньому віці, позитивно характеризується з місця проживання та навчання, до адміністративної відповідальності притягується вперше, критично оцінює свої дії, з метою попередження вчинення ним нових правопорушень, доходжу висновку про можливість застосування до нього у відповідності зі ст.ст. 13, 24-1 КУпАП заходу впливу у виді попередження.

За змістом ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, у розумінні ст. 23 КУпАП, не є адміністративними стягненнями, мають альтернативний характер і можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Отже, оскільки до ОСОБА_1 застосовано захід впливу для неповнолітніх, передбачений ст. 24-1 КУпАП, а не один з видів адміністративних стягнень згідно ст. 24 КУпАП, вважаю, що підстави для стягнення судового збору з ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 23, 24-1, 33, 40-1, 126, 130, 221, 283, 287, 289 КУпАП, суд, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу, що застосовується до неповнолітніх, у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.А. Штифурко