Провадження № 3/0158/733/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2022 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Поліщук С.В.
при секретарі Квач Н.А.,
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
адвоката Давидова О.В.
розглянувши справу, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. ст. 173, 185 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №244938 від 05.09.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 , 05.09.2022р. близько 10 год. 40 хв., в с. Жидичин, по вул. 17-го Вересня, 46, Ківерцівського району Волинської області, виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, зухвало себе поводив в громадському місці, чим порушив громадський порядок і спокій за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №244939 від 05.09.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 , 05.09.2022р. близько 10 год. 40 хв., в с. Жидичин, по вул. 17-го Вересня, 46, Ківерцівського району Волинської області, не виконував неодноразову законне розпорядження передбачене ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» про заборону покинути свій транспортний засіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник адвокат Давидов О.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень, яке в повному об`ємі підтримав в судовому засіданні.
Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суддею встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАБ №244938 від 05.09.2022р. та серії ВАБ №244939 від 05.09.2022р. не відповідають вимогам вищевказаної статті КУпАП, оскільки відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020р., яка набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування, тобто 18.07.2020р., утворено Луцький район (з адміністративним центром у місті Луцьк) у склад територій якої, зокрема, входить Ківерцівська міська територіальна громада, а тому Ківерцівський район, про який зазначає інспектор взводу №1 роти №4 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядовий поліції Наумчук Н.В., станом на час складання даних протоколів ліквідовано.
Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає, що дрібним хуліганством є нецензурна лайкав громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Дрібне хуліганство завжди вчиняється безпричинно із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.
Також з диспозицій статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських захотів тощо.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №244938 від 05.09.2022р. дії ОСОБА_1 та досліджені в судовому засіданні відеозаписи наявні в матеріалах адміністративної справи не підтверджують складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП так як у протоколі не вказано, в чому саме полягає порушення громадського порядку та спокою громадян.
За диспозицією ст. 185 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони даного правопорушення є настання реальних наслідків, а саме злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Так, на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 передбачених ст. 185 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №244939 від 05.09.2022р., в якому викладено обставини вчиненого останнім адміністративного правопорушення з посиланням на порушення вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Однак, в даному випадку, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, інспектором взводу №1 роти №4 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Наумчуком Н.В. не обґрунтовано своєї законної вимоги не залишати ОСОБА_1 свій транспортний засіб. Крім того, як вбачається з даного відеозапису, ОСОБА_1 виходив з автомобіля з метою переконатися чи працівник поліції не пошкодив дверцята його транспортного засобу.
Наявний в матеріалах справи рапорт поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядового поліції Тищука О. не може вважатися належним доказом у справі, оскільки особа, яка його складала є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконує відповідні функції нагляду та контролю на встановлений порядок управління.
Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року (справа №489/4827/16а) з якої вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Крім того, враховуючи зміст дослідженого протоколу, з якого вбачається, що протиправні дії ОСОБА_1 було вчинено під час перебування у громадському місці, уповноважена особа на складання протоколу не була позбавлена можливості для встановлення свідків події та відповідне їх опитування.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівником поліції і в чому саме проявляється злісність непокори. Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що у ньому належним чином не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак передбачених ст. 185 КУпАП України.
Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 185 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, у відповідності до ст. ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.
Керуючись ст. 7, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук