ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Мороз К.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мороз К.Т. на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 квітня 2022 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає у АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 11.12.2021 року о 01.15 год., в м. Дніпро на вул. Юрія Кондратюка, 2а, керував транспортним засобом «Land Rover Sport», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей та обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі адвокат Мороз К.Т. просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги, поновити його, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування необхідності поновлення пропущеного строку вказує на те, що судове засідання було призначене на 24 лютого 2022 року, на яке ОСОБА_1 з`явився до суду та надав пояснення у справі. Однак, того дня суддя не ухвалив жодного рішення та йому було роз`яснено, що про час та дату наступного судового засідання його буде повідомлено пізніше. З того часу ОСОБА_1 про наступні судові засідання не повідомлявся, а про існування судового рішення дізнався 24 жовтня 2022 року, коли отримав копію постанови.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в нього не було такої можливості через те, що йому стало погано та він викликав швидку допомогу, яка приїхала та мала його госпіталізувати. Проте, працівники поліції не залишили ОСОБА_1 вибору та поставили перед вибором, або їхати до медичного закладу, або вони складають протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після цього, він, на підставі направлення, пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, за результатом якого, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та його представника адвоката Мороз К.Т., дослідивши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, вважаю їх прийнятними з огляду на таке.

Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була призначена до розгляду лише одного разу на 24 лютого 2022 року, проте, цього дня постанова судді винесена не була, а в подальшому, розгляд справи не призначався. Таким чином, ОСОБА_1 не міг бути обізнаним про дату судового засідання, а також про результат розгляду справи про адміністративне правопорушення. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався вже поза межами строку на апеляційне оскакарження, тому, з метою надання до ступу до правосуддя та не порушення права останнього на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами вказаної норми закону ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Склад даного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто, у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.

Проте, відповідно дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, одразу після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній повідомив, що приладу Драгер він не довіряє та бажає пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Далі, згідно цього ж відеозапису, ОСОБА_1 стало погано та він був вимушений викликати швидку допомогу, по прибуттю якою, лікарі перевірили стан його здоров`я, та вважали не необхідне госпіталізувати ОСОБА_1 .

Таким чином, хоча з моменту фактичної зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , до моменту, коли останній залишив машину швидкої допомоги і пройшло більше двох годин, передбачених п. 9 розділу ІІ Інструкції, проте тривалість цього часу не залежала від поведінки ОСОБА_1 , оскільки останній фактично знаходився увесь цей час під наглядом лікарів та фактично був позбавлений можливості проїхали до закладу охорони здоров`я саме для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Слід також зазначити, що згідно відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, відеозапис починається о 01.41 годині, коли ОСОБА_1 був зупинений, та співробітники поліції перевіряють його документи. Проте, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 303646 від 11 грудня 2021 року, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння о 01.15 годині.

Однак, згідно цих же відеозаписів, ОСОБА_1 декілька разів повідомляв, що відмовляється виключно від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, та о 01.51 годині, 02.19 годині, 02.49 годині та о 03.14 годині наполягав на проходженні огляду саме в медичному закладі.

Окрім цього, пояснення свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння містять суперечності.

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що 11 грудня 2021 року, о 02.50 годині, ОСОБА_1 , окрім відмови від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, ухилявся від огляду в медичному закладі, та коли прибула швидка допомога, останній так і не зайшов до автомобіля швидкої допомоги. Однак такі пояснення не відповідають обставинам справи, оскільки на відеозаписах чітко та послідовно видно, що ОСОБА_1 перебував саме в салоні автомобіля швидкої допомоги, де лікарі надавали останньому первинну лікарську допомогу.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 11 грудня 2021 року, о 02.40 годині, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, пояснив, що буде їхати в автомобілі швидкої допомоги, але так і не поїхав.

Таким чином, лише тільки пояснення одного свідка ОСОБА_3 свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, однак вони не узгоджуються з іншими наявними доказами у справі, насамперед відеозаписами та поясненнями іншого свідка, які фіксують виключно відмову ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу Драгер.

Що стосується направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то воно було складено співробітниками поліції о 02.23 годині, що не узгоджується а ні з часом первинної відмови водія ОСОБА_1 від огляду з приладом Драгер, а ні з часу надання свідками своїх письмових пояснень (02.40 та 02.50 година),

Більш того, ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а також повідомлення йому про те, що співробітники поліції не будуть доставляти його до закладу охорони здоров`я відбулось о 03.25 годині. Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_1 надавалася невідкладна медична допомога, та останній був позбавлений можливості залишити місце зупинки транспортного засобу та проїхати до медичного закладу, то саме цей час необхідно вважати таким, коли виникли передбачені п. 9 розділу ІІ Інструкції підстави для доставки ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5351 від 11 грудня 2021 року, оскільки він був складений о 05.00 годині, тобто в межах двох годин, з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Судом першої інстанції наведені обставини в повній мірі не з`ясовані, що призвело до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.

Положеннями частини 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським з застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

За частиною 3 цієї статті, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За частиною п`ятою цієї статті, якщо огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, водій ОСОБА_1 , хоча не зі своєї волі, проте фактично був позбавлений можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки перебував під наглядом лікарів швидкої допомоги, та останньому надавалася гарантована ст. 49 Конституцією України медична допомога, тому необхідно визнати проведений огляд ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння проведеним з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

При цьому, матеріалами справи не доведена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з огляду на відсутність достатніх допустимих та належних доказів через допущені працівниками поліції грубі порушення вимог закону, що дало підстави для визнання проведеного огляду недійсним, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ст. 247, 268, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокату Мороз К.Т. строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Мороз К.Т, - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 квітня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко