КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 33/824/471/2022
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Худик М.П., за участю:

захисника Александрова Д.О.

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, 04 вересня 2018 року о 22 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Дегтярівській, 6, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року незаконною, а також такою, яка постановлена без з`ясування всіх обставин справи, просить її скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року.

Так, ОСОБА_1 вказує, що згідно медичного консультативного висновку № 1683 вона пройшла лікарсько-консультативну комісію 22 вересня 2021 року, та згідно вказано висновку перебуває на обліку у лікаря психіатра з 19 січня 2018 року, тобто на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення також.

Апелянт зазначає, що не вчиняла правопорушення, оскільки мала медично підтверджену хворобу психіки та не усвідомлювала, що з нею відбувається, та не пам`ятає нічого, що стосується складання протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що її стан покращився після численних курсів лікування та 07.10.2021 року її мати вперше розповіла про обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення в 2018 році так, що вона могла зрозуміти та усвідомити сенс її розповіді, та вказує, що 01.02.2021 року вона вперше свідомо дізналася про постанову Шевченківського районного суду м. Києва.

Разом з тим, ОСОБА_1 посилається на те, що 01.02.2021 року вона вперше свідомо дізналася про ново виявлену обставину, яка полягає в тому, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року її визнали винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яку було скасовано, а провадження закрито, у зв`язку з чим, на переконання апелянта, відсутні підстави для її притягення до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно доводів апеляційної скарги, фабулу протоколу про адміністративне правопорушення викладено не вірно, зокрема викладено як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а складено протокол фактично та розглянуто судом першої інстанції за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 про час, день та місце розгляду провадження повідомлена належним чином, неявка якої в суд апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи у її відсутність, з огляду і на те, що її інтереси в суді апеляційної інстанції представлені адвокатом Александровим Д.О.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Александрова Д.О., який підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, суд приходить до наступних висновків.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, то воно підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 101 від 23 липня 2020 року (підставою проведення експертизи була заява адвоката Лазнюк Є.В. від 23.07.2020 року на проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було пропущено строк на апеляційне оскарження судового рішення по справі № 757/18772/19-ц, та у зв`язку з необхідністю підготовки матеріалів для подання апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення по даній цивільній справі) ОСОБА_1 з 2017 року знаходиться під спостереженням лікаря-психіатра з приводу психічного розладу: Біполярного афективного розладу у особи з розладами особистості за емоційно-нестійким типом, (МКХ-10:F 31.0; F 60.3).

При цьому, проаналізувавши медичну документацію, співставляючи її з показами свідків, клініко-експертними уявленнями про перебіг Біполярного афективного розладу у особи з розладами особистості за емоційно-нестійким типом, експерти прийшли до висновку наступних висновків, зокрема, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час виявляє ознаки Біполярного афективного розладу у особи з розладами особистості за емоційно- нестійким типом, неповна ремісія. (МКХ-10:F 31.0; F 60.3); ОСОБА_1 у період з липня 2019 р. по березень 2020 р. включно страждала психічним розладом у вигляді Біполярного афективного розладу, маніаформний синдром у особи з розладами особистості за емоційно-нестійким типом, стан загострення. (МКХ-10:F 31.2; F 60.3); ОСОБА_1 у період з липня 2019 р. по березень 2020 р. не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що в період винесення постанови до моменту її оскарження ОСОБА_1 страждала на психічні розлади, в тому числі не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені нею п. 2.5 Правил дорожнього руху та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 , 04 вересня 2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Дегтярівська, 6, керувала ТЗ з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно довідки Інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції Пацай В.В. від 05 вересня 2018 року, відповідно до наявних інформаційно-облікових даних бази «АРМОР» на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.04.2018 був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Голосіївським районним судом м. Києва була винесена постанова 752/7898/18 від 09.07.2018 р. згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 10200 грн. (десять тисяч двісті грн.) та позбавлення права керування т.з. строком 1 (один) рік.

Проте, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя не переконалася, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року набрала чинності.

В той же час, відповідно до постанови судді Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а провадження по справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не з`ясував повно та всебічно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.П. Худик