КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено

протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - Шелефост Т.М.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргузахисника Шелефост Т.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської областівід 06 вересня 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою суду встановлено, що 17.01.2022 о 15 год. 47 хв., в Київській обл., м. Буча, по вул. Шота Руставелі, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, при цьому від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, захисник Шелефост Т.М. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської областівід 06.09.2022, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,захисник Шелефост Т.М. в інтересах ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції неповно встановлено необхідних для вирішення справи обставин, а також порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказує захисник, що в протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 від підпису та пояснення відмовився, однак, ОСОБА_1 не був присутній при складанні протоколу, йому не було вручено примірник протоколу під розписку, останній не надав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, докази, з яких можна було б зробити висновок, що ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколу або про те, що останнього було проінформовано про складання такого протоколу відсутні.

Звертає увагу захисник ОСОБА_2 , що в ході огляду відеозапису, встановлено, що він відображає лише період коли відбулось спілкування ОСОБА_1 з поліцейським, період складання протоколу на відеозаписі відсутній, що є грубим порушенням норм Інструкції, а тому даний відеозапис не може бути належним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Акцентує увагу захисник і на те, що на момент, коли до ОСОБА_1 підійшли співробітники поліції, останній не керував транспортним засобом, вийшов зі свого автомобіля і закрив його, з відеозапису теж не можна зробити висновок, що співробітниками поліції зупинено автомобіль.

Зауважує, що перебування ОСОБА_1 біля автомобіля не доводить факту керування транспортним засобом, також у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що останній керував транспортним засобом та був зупинений співробітниками поліції, тобто, ОСОБА_1 не може вважатися водієм під час перевірки документів та спілкування зі співробітниками поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Шелефост Т.М.на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи,переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скаргислід дійти наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд переглядає справу в межах обставин, що викладені у протоколі//протоколах про адміністративні правопорушення, визнані судом доведеними, за доводами апеляційної скарги, підтриманими у суді апеляційної інстанції, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 040376від 17.01.2022, в цей же день об 15 год. 47 хв. в м. Буча, по вул. Шота Руставелі, б. 28водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук.

Було запропоновано у законному порядку пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі Ірпінська центральна міська лікарня м. Буча, вул. Польова, б. 19 на що водій ОСОБА_1 відмовився на відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.п. 1).

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Бучанського РУП старшим сержантом поліції - Б'ятенко Д.У.

В протоколі про адміністративне правопорушення викладена і диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо керування транспортним засобом особою - ОСОБА_3 в стані наркотичного сп`яніння.

Як видно з даних рапорту поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Бучанського РУП старшого сержанта поліції - Б`ятенко Д.У, з якого вбачається, що 17.01.2022 о 15 год. 47 хв. під час несення служби по вул. М. Гамалія, б. 42 було виявлено порушення ПДР, а саме не виконання вимоги дорожнього знаку 3.21 "в`їзд заборонено" було зупинено автомобіль BMWреєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого при перевірці документів було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук).

Спочатку передав посвідчення водія для перевірки, потім почув, що йому пропонують проїхати в лікарню почав вимагати повернути посвідчення водія, що тільки коли йому повернуть посвідчення поїде на медичний огляд.

Після перевірки по базі ІППП "Армор", встановивши особистість, було повернуто водію ОСОБА_1 посвідчення водія, після чого останній сів до автомобіля BMW, закрився, відкривавши вікно казав, що зараз вивчить Закон, потім він вирішить поїде чи ні.

Працівники поліції неодноразово пропонували проїхати в медичний заклад на що ОСОБА_1 постійно усторонювався, просив службове посвідчення, потім сказав що зовсім не їхав і працівників поліції не має запису, як він їде.

Після неодноразових пропонувань ОСОБА_1 закривав вікно, що було розціненояк відмова водія ОСОБА_1 і складено протокол за ст. 130 КУпАП, П.П. 2.5. ПДР (а.п. 4).

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та пояснив наступне.

В своїх поясненнях в суді апеляційної ОСОБА_4 вказав, що не керував транспортним засобом, а сидів в авто на парковці.

Зазначив, що працює ріелтором та приїхав по роботі зранку, показував клієнтам будинок, після сидів в авто та працював по роботі в телефоні.

Звертає увагу ОСОБА_1 , що коли підійшли працівники поліції, то попросив надати йому час для ознайомлення з Законом для прийняття рішення.

Акцентував ОСОБА_1 і на те, що працівники поліції сіли та поїхали, при ньому протокол не складали, а тому він був позбавлений можливості викласти свої заперечення.

Він- ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з наступними змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та в порушенні вимог п.2.5 ПДР України.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Так, в апеляційній скарзі та в ОСОБА_5 вказує, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, а хотів для початку ознайомитись з Законом, однак, такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Зокрема, відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Отже, в працівників поліції та в медичних закладах є порядок та послідовність дій проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно, спочатку особі пропонують пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, якщо особа з виявленим результатом не згідна, тоді вже пропонується надати біологічний матеріал.

Таким чином, процедура огляду ОСОБА_1 не порушено, а лише свідчить про пасивну відмову правопорушника від огляду, тобто він погодився на огляд, однак бажав його проведення в інший спосіб, тим самим вважав, що він не відмовився від проходження огляду.

Зазначені докази в справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 фактично відмовився (пасивно відмовився), а отже, співробітник патрульної поліції мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини підтверджуються і переглянутим відеозаписом.

Зокрема, згідно відеозапису, дійсно ОСОБА_1 перебуває у стані, що не відповідає обстановці, ознаки якого відзначаються працівниками поліції.

Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та проїхати до лікарні.

ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції нічого не відповідає та закривається в авто, пояснює що для початку ознайомиться з Законом, а потім вирішить їхати йому в лікарню чи ні.

Працівник поліції неодноразово пояснює ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду та пояснює норми закону.

На чергову пропозицію проїхати в медичний заклад ОСОБА_1 відповів працівникам поліції " Ви зобов`язані надати мені відеозапис, що я керую" (а.п. 5).

Посилання в апеляційній скарзі на порушення вимог законодавства через відсутність свідків проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як на підставу звільнення його від адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу.

Так, частина друга статті 266 КУпАП передбачає залучення свідків до процедури проведення огляду лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів.

З урахуванням наявності такого відеозапису, залучення свідків у вказаній справі не обов`язкове.

Вимог щодо обов`язкової участі двох свідків при фіксації адміністративного правопорушення, не містять і положення ст. 130 КУпАП.

До того ж твердження захисника про те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис із нагрудних відеокамер не є безперервним суд відхиляє, сам запис є цілісним та безперервним, отриманий поліцейським відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 та повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

У той же час, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду провадження - не встановлено.

За наведеним, на підставі аналізу за досліджуваними доказами, у їх сукупності, слід дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції - не встановлено.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження огляду з метою виявлення такого стану.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За викладеним, апеляційна скарга захисника Шелефост Т.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячінеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шелефост Т.М. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька