Справа № 3/593/566/2022
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2022 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції № 1 (м.Бережани) Тернопільського районнного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надорожнів Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
Поліцейським СРПП Відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського районнного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області Білоножко Михайлом Богдановичем 21 вересня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 400031, з якого видно, що ОСОБА_1 21 вересня 2022 року, о 14 год.21хв., транспортним засобом марки ВАЗ 210700-20 із д.н.з. НОМЕР_1 здійснював провадження господарської діяльності таксі без державної реєстрації ФОП та без отримання ліцензії на даний вид діяльності відповідно до Закону України Про автомобільний транспорт, Закону України Про ліцензування виду господарської діяльності. Дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області Білоножко Михайлом Богдановичем кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що 21 вересня 2022 року він на прохання свого знайомого на імя ОСОБА_2 своїм автомобілем марки ВАЗ 2107 із д.н.з. НОМЕР_1 погодився завести його з м. Бережан в село Куряни. За вказану послугу він не просив у нього грошей, однак останній дав йому на пальне 250 гривень. Просив суд при постановленні рішення врахувати, що він господарською діяльністю по перевезенню пасажирів не займається, а тому вважає, що він не повинен нести відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, та просив провадження по справі закрити.
Суд, ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення та долученими до нього документами, взявши до уваги пояснення особи, щодо якого розглядається адміністративна справа, прийшов до висновку, що провадження по справі слід закрити, виходячи із наступного.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною першою ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст.7 п.24 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Статтею 1 п. 5 Закону Українии "Про ліцензування видів господарської дільності " встановлено, що ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.
Разом з тим, ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно із ч.2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Тобто, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг, а систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
У такому разі громадяни зобов`язані зареєструватись як суб`єкти підприємництва. І лише при невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП, зокрема, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав і заперечував факт здійснення ним підприємницької діяльності на постійній основі без отримання відповідної ліцензії на даний вид діяльності, пояснив, що підприємницькою діяльністю по перевезенню пасажирів він не займається, а лише на прохання давнього знайомого завіз його до ОСОБА_3 . Стверджує, що ОСОБА_4 він знає давно, бо він працював із його батьком охоронцем у військовій частині, а тому він, враховуючи зазначене, послухав його прохання та підвіз його, бо він не мав чим добратися до села. Це був єдиний випадок, оскільки послуги по перевезенню пасажирів він не надає. Для зясування вказаної інформації просив викликати та допитати у судовому засіданні у якості свідка самого ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах справи є пояснення, які написані не ним, а працівниками поліції. Далі у своїх поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що він раніше працював у приватного підприємця ОСОБА_6 та його автомобілем надавав послуги таксі, однак вже близько восьми років він цим не займається.
Враховуючи пояснення особи щодо якої працівником поліції був складений адміністративний протокол, суд при прийнятті рішення по справі звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 400031, складеному 21 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 при викладі обставин вчинення правопорушення не відображено період часу, протягом якого він здійснював господарську діяльність, тоді як саме в протоколі мають бути зазначені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч. 1 ст. 164 КУпАП необхідно зазначати наступні обставини:
- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);
- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
І хоч до матеріалів справи у якості доказу долучено письмове пояснення свідка ОСОБА_7 та у складеному працівником поліції протоколі про адміністративне правопорушення саме ця особа зазначена свідком вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст 164 КУпАП, однак суд із врахуванням пояснень особи щодо якої складено протокол, поставив під сумнів долучене до матеріалів справи письмове пояснення ОСОБА_7 та визнав його неналежним доказом, оскільки вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому ці письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Суд з метою зясування обєктивності наданих ОСОБА_7 21 вересня 2022 року письмових пояснень за клопотанням ОСОБА_1 неодноразово викликав вказану особу для допиту у якості свідка, однак останній, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду даної справи, у судове засідання повторно не зявився та не повідомив суд про причину своєї неявки, тобто він своїми усними поясненнями не довів факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного у протоколі правопорушення.
Суд також не може взяти до уваги долучений до матеріалів адміністративної справи відозапис, оскільки у складеному протоколі відсутня інформація про те, що факт вчинення адміністративного провопорушення фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації, тобто суд вважає, що долучений до матеріалів справи оптичний диск із відеозаписом не є належним та допустимим доказом, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм Правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення диск з відеофайлами не містить відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.
Суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 самостійної, ініціативної, зокрема, систематичної на власний ризик господарської діяльності, а також того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, у розумінні п. 5 ст. 1 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені в протоколі обставини по суті правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити.
А так як суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 164, 247, 251, 252, 280, 282, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області Данилів О.М.