Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1589/22
П О С ТА Н О В А

29 вересня 2022 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Гришковець А. Л. , розглянувши матеріали, які надійшли з Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшли матеріали з Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАБ № 330975 від 11.07.2022 11 липня 2022 року близько 12 год. 25 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свої неповнолітніх дітей: 2010 року народження, 2014 року народження та 2020 року народження, а саме: безвідповідально ставиться до дітей; в будинку брудно; недостатньо продуктів харчування, та брудний одяг.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснивши, що не чисто було лише у веранді, а в будинку чисто, продукти завжди є, за дітьми вона дивиться.

Вивчивши справу про адміністративне правопорушення, вважаю, що її розглянути неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей .

Отже, з аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Аналіз приписів Закону України "Про освіту" та Закону України "Про охорону дитинства" дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх дітей. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Окремо слід зазначити, що за змістом ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 N 3 під "непіклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя" слід вважати: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; неспілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; невиявлення інтересу до її внутрішнього світу; нестворення умов для здобуття нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, ухиляється остання; не зазначено дані дітей.

Крім того, в порушення положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища, адреси свідків; не надано документів на підтвердження викладеного у протоколі (акт обстеження умов проживання сім`ї, пояснення свідків).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Поряд з тим, посилаючись у протоколі на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП 21.06.2022, всупереч вимогам ст.251 КУпАП в матеріалах, долучених до протоколу, відсутні будь-які докази, що остання протягом року була піддана адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, що має важливе значення для вирішення питання про кваліфікацію дій правопорушника і, відповідно, про міру його відповідальності. Адже накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП протягом року, є необхідною умовою кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Наведене унеможливлює розгляд судом протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищенаведені недоліки, що були допущені при складанні адміністративного протоколу та при оформленні справи про адміністративне правопорушення, перешкоджають повному, об`єктивному та всебічному розгляду справи, прийняттю правильного рішення в ній, виконанню завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення справи для належного оформлення, шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних обставин, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, із зазначенням їх даних; зазначення від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, ухиляється остання; долучення акту обстеження умов проживання сім`ї; пояснень свідків та доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

При цьому, при доопрацюванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення слід звернути увагу на положення ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 252, 256, 280 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали, які надійшли з ВП №1 Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, повернути для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А. Л. Гришковець