Справа № 369/7315/22 суддя в І-й інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/3193/2022 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Понізова Дмитра Сергійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності Понізова Дмитра Сергійовича , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 липня 2022 року серії ААД № 318717 26 липня 2022 року о 19 год. 46 хв., в Київській області, в с. Святопетрівське, по вулиці Володимирській, 2Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Bora д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 0163 в присутності двох свідків. Відповідно до тесту № 57 проведеному о 20 год. 06 хв., водій дійсно керував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 1,79% проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень, 20 (двадцять) копійок.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Понізов Д.С. просить скасувати постанову суду через невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Понізов Д.С. також просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Понізов Д.С. вказує про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 липня 2022 року розділу «суть адміністративного правопорушення» вказано: « ОСОБА_1 керував ТЗ VW д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння», а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч. 1 ст.130 КУпАП. Наявність ознак алкогольного сп`яніння є лише підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України 09 листопада 2015 року. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається. Крім того, відеозапис (0000000__0009 та 000000__0010) з нагрудної камери працівника поліції, не містить даних, що ОСОБА_1 було зупинено під час дорожнього руху. Отже, докази, які б прямо вказували про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, просто відсутні. В матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу "Alcotest 6820", зокрема, співробітниками поліції не було долучено його сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. За таких обставин, робити висновок, що огляд водія на стан сп`яніння було проведено сертифікованим приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку, не можливо, виходячи з сукупності наявних доказів у справі. Крім того, відсутні докази відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто, існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Захисник зазначає, що при розгляді справи не були викликані та допитані свідки, на покази яких посилається суд.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Понізов Д.С. зазначає, що оскаржувана постанова була отримана ОСОБА_1 лише 14 вересня 2022 року. До цього часу він двічі звертався до суду для отримання вказаної постанови, але йому наголошували, що постанова ще не виготовлена. ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, яким місцевий суд не надав оцінки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Понізова Д.С., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 29 серпня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 08 вересня 2022 року. Апеляційна скарга подана 07 жовтня 2022 року.

ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи місцевим судом, а, відтак, був обізнаний про дату винесення оскаржуваної постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, адвокат Понізов Д.С. вказує, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав лише 14 вересня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим судом 29 серпня 2022 року була проголошена постанова в повному обсязі. При цьому, окремо вступної та резолютивної частини постанови матеріали справи не містять. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, скаржник не звернув уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом отримання її копії.

Крім того, вказуючи про те, що оскаржувану постанову було отримано лише 14 вересня 2022 року, апеляційну скаргу всупереч цьому подано лише 30 вересня 2022 року.

В даному випадку, ОСОБА_1 будучи присутнім під час проголошення постанови суду, не був позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови, ознайомитися з її змістом та відповідно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Однак, ні він ні його захисник цього не зробили та не надали суду апеляційної інстанції доказів того, що зверталися до суду в межах строку на апеляційне оскарження з метою отримання постанови і що її не видали з будь-яких причин.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що захисником ОСОБА_1 адвокатом Понізовим Д.С. подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 адвокату Понізову Дмитру Сергійовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Понізова Дмитра Сергійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв