Справа №461/5530/22
Провадження №3/461/2993/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 25.07.2005, виданий Калуським МРВ УМВС, закордонний паспорт № НОМЕР_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

28.11.2021 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці здійснено пропуск на митну територію України товару «Легковий автомобіль, призначений для перевезення пасажирів виключно по дорогах загального користування, такий що був в експлуатації, марка AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_4 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2967, см.куб, потужність двигуна - 200 kw, номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць включаючи водія - 7, колісна формула - 4x4. календарний рік виготовлення 2017, модельний рік виготовлення - 2017, виробник - "Audi AG", країна виробник DE», який переміщувався згідно з митною декларацією типу ІМ40ЕЕ № UA209180/2021/055893 від 26.11.2021.

Підставою для пропуску на митну територію України вказаного автомобіля громадянином України ОСОБА_2 для здійснення митного контролю особисто подано такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , видане 18.09.2017 компетентними органами Німеччини, kaufvertrag (рахунок-інвойс) від 24.11.2021 без номера, довіреність від 20.11.2021 № НРО 941801.

02.12.2021 для здійснення митного оформлення автомобіля марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_4 , в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці подано електронну митну декларацію типу IМ40ДЕ № UA209180/2021/056661 разом з товаросупровідними документами, зокрема: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , видане 18.09.2017 компетентними органами Німеччини, kaufvertrag (рахунок-інвойс) від 24.11.2021 без номера, довіреність від 20.11.2021 № НРО 941801.

Відповідно до поданих документів, продавцем автомобіля є громадянин ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), покупець та особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_6 від 16.04.2002 виданий Івано-Франківським МУВС МВС, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 ), декларант - фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ). Відповідно до поданих товаросупровідних документів, а також митної декларації типу ІМ40ДЕ від 02.12.2021 № UA209180/2021/056661, заявлена фактурна вартість автомобіля становить 14 700 євро (згідно з курсом НБУ станом на 02.12.2021 становить 453 411,21 гривень).

Автомобіль марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_4 , переміщувався під керуванням громадянина України ОСОБА_1 відповідно до довіреності від 20.11.2021 № НРО 941801, укладеної між ним та громадянином України ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 ), яким останній доручає придбати за кордоном на його ім`я за ціну та на умовах на свій розсуд транспортний засіб будь-якої марки, доставити його на митну територію України, розмитнити, сплатити всі митні платежі та державні збори за нього, доставити транспортний засіб в м. Івано-Франківськ, поставити на облік, бути представником у всіх установах, в тому числі в митних органах, подавати та підписувати від його імені заяви та сплачувати за нього належні платежі.

Митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 15.07.2022 № Z4663-2022.UA.800045-DVIII.A.22 (вхідний лист Держмитслужби № 13731/11 від 18.07.2022) повідомлено, що автомобіль марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_4 , експортовано з території Німеччини на підставі митної декларації (MRN) № 21DE57E2 та надано її видрук. Відповідно до митної декларації № 21DE57E2 продавцем (відправником) вказаного автомобіля є громадянка ОСОБА_6 (Ernst-Abbe-Str. 4, 30827 Garbsen, DE), отримувачем - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), а фактурна вартість автомобіля становить 51300 евро (згідно з курсом НБУ станом на 92.12.2021 відповідає сумі 1 582 312,59 гривень).

З метою своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, надіслано листи з проханням прибути до Львівської митниці для надання пояснень щодо обставин ввезення та митного оформлення зазначеного транспортного засобу на адреси: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Жоден із зазначених осіб на виклик до Львівської митниці для надання пояснень не з`явився.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_2 вчинено дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та вартості товару.

Відповідно до ст. 526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи.

Згідно ч. 9 ст. 494 МК України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Згідно ч. 10 ст. 494 МК України, протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищевказаних вимог, посадовими особами уповноваженими на складання та вручення протоколу про порушення митних правил скеровано на наявну в митного органу адресу ОСОБА_1 примірник даного протоколу та повідомлення із зазначеними у ньому датою, часом та місцем розгляду справи. Також, ОСОБА_1 повідомлявся судом про час і місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, а також повідомлялася про місце, час, дату розгляду справи у спосіб передбачений законом, що підтверджується матеріалами справи, не повідомила суд про причини неявки та не подала до суду жодних заяв чи клопотань, вважаю можливим провести розгляд справи у її відсутності.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховування від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та вартості товару, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 0954/20900/22 від 29.09.2022 року;

-листом Держмитслужби від 05.08.2022 з додатками;

-витягом з інформаційних систем Держмитслужби;

-витягом з митної декларації;

-копією довіреності;

-копією інвойсу;

-копією паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_4 ;

-копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

-копією заяви ОСОБА_4 від 02.12.2021;

-документами щодо технічного стану автомобіля;

-висновком № 8414 від 02.12.2021;

-листами Львівської митниці адресованим ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 від 18.08.2022 та 22.09.2022, а також поштовими документами про їх надіслання;

-доповідною запискою.

Вищенаведені докази засвідчують факт переміщення товару (транспортного засобу) через кордон, порядок проходження митних процедур, містять товаросупровідні документи подані ОСОБА_1 , вказують на обставини виявлення факту подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника та вартості товару, є належними та допустимими.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена повністю.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а товар (транспортний засіб), що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи, вартість предмету порушення митних становить 1 582 312,59 гривень.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 582 312,59 гривень.

Конфіскувати в дохід держави товар, що був предметом порушення митних правил транспортний засіб марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.