Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/789/22
Провадження № 3/382/611/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Вак О. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «ТОРГРУП», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065144 від 23.07.2022 року ОСОБА_1 23 липня 2022 року о 23 год. 30 хв. в Київській області м. Яготин по вул. Ломоносова, 3 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні 04.10.2022 ОСОБА_1 пояснив, що вимушено діяв в стані крайньої необхідності, оскільки здоров`ю людини загрожувала небезпека. Крім цього, 06.09.2022 року надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 23 липня 2022 року ввечері він дійсно вживав алкоголь, а саме пляшку пива. Це була субота, наступний день був також вихідний. Він не планував нікуди їхати, повечеряв разом із цивільною дружиною, випив пива та близько 22 год. ліг спати. Проте, близько 23 год. його співмешканка - ОСОБА_2 , розбудила його в сльозах і повідомила, що їй зателефонувала її мама ОСОБА_3 , сказала що їй дуже погано, болить серце та вона втрачає свідомість, додзвонитися у швидку не може та просила негайно їхати до неї, оскільки ОСОБА_2 є медичним працівником. ОСОБА_3 перебувала не вдома, а у ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 . Відстань від його місця проживання до місця перебування матері цивільної жінки є незначною, складає близько кілометра. ОСОБА_5 плакала, набирала маму, але та не взяла телефон. Оскільки відстань їзди була незначною, іншого швидкого способу доставити ОСОБА_2 до матері не було можливості, так як розпочалася комендантська година, він вимушено сів за кермо транспортного засобу. ОСОБА_3 має ряд хронічних захворювань, пов`язаних із серцево-судинною системою, а тому побоювання за її життя та здоров`я були більше ніж обґрунтовані. Так, по дорозі до будинку ОСОБА_3 його зупинили працівники поліції та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду він не відмовився, проте наголошував працівникам поліції, що їде до ОСОБА_3 через погіршення її самопочуття. Крім цього, звертає увагу на те, що працівники поліції супроводжували його до будинку, де перебувала ОСОБА_3 , а потім відвезли її до лікарні, проте дана подія на відеозаписі не відображена. Факт звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою 24 липня 2022 року о 00 год. 15 хв. підтверджується довідкою КНП Яготинської міської ради «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 24.07.2022. При цьому, зазначив, що ОСОБА_3 продовжує лікування на даний час, що підтверджується довідкою КНП Яготинської міської ради «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.08.2022 за №280. Відтак, вважає, що діяння ним було вчинено у стані крайньої необхідності, оскільки був змушений керувати транспортним засобом з метою усунення загрози здоров`ю людини. Зазначив, що не мав наміру сідати за кермо, оскільки працює водієм у ТОВ «ТОРГРУП» майже три роки, це є єдиний дохід його родини. Як водій, усвідомлював небезпеку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але виникла ситуація ставила його у стан крайньої необхідності, оскільки обґрунтовано боявся за життя ОСОБА_3 . Тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди здоров`ю людини, аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

Захисник Вак О. В. в судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_1 та звернула увагу на те, що працівники поліції не врахували обставини, в яких перебував ОСОБА_1 . Просила закрити провадження, у зв`язку із вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні 04.10.2022 свідок ОСОБА_3 , підтвердила, що вона перебувала у знайомої ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 , та дійсно близько 23 години 23 липня 2022 року їй стало погано. Вона не змогла викликати швидку, а тому зателефонувала своїй доньці ОСОБА_2 , оскільки вона є медичним працівником та проживає неподалік ОСОБА_4 , та попросила негайно приїхати доньку до неї.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 04.10.2022, підтвердила що 23 липня 2022 року ввечері її цивільний чоловік ОСОБА_1 , оскільки він не планував нікуди їхати то випив пляшку пива та близько 22 год. ліг спати. Проте, близько 23 год. їй зателефонувала її мама ОСОБА_3 , сказала що їй дуже погано, болить серце та вона втрачає свідомість, додзвонитися у швидку не може та просила негайно їхати до неї, оскільки вона є медичним працівником. ОСОБА_2 розбудила чоловіка та повідомила, що терміново необхідно їхати до мами, тому що їй стало погано, тому він вимушено сів за кермо транспортного засобу задля рятування життя людини.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши доводи захисника, суд дійшов таких висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно дост. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо, а саме: показаннями ОСОБА_1 , наданими при розгляді справи; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; довідками КНП Яготинської міської ради «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 24.07.2022 та від 15.08.2022; довідкою ТОВ «ТОРГРУП» від 16.08.2022; копією трудової книжки ОСОБА_2 ; довідкою ДУ «Науково-практичний центр ендоваскулярної нейрорентгенохірургії Національної академії медичних наук України» № 259 від 05.10.2022, а також відеозаписом.

Враховуючи встановлені обставини, суд приймає до уваги доводи про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності; наміру сідати за кермо увечері 23.07.2022 він не мав, але у зв`язку із неочікуваним погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 вимушено це зробив; остання має хронічні захворювання серцево-судинної системи, а тому погіршення її стану здоров`я викликало обґрунтовані переживання у її доньки та ОСОБА_3 щодо того, що ненадання допомоги може призвести до непоправних наслідків; цивільна дружина ОСОБА_1 (донька ОСОБА_3 ) є медичним працівником, а тому вона мала можливість падати першу допомогу матері, досконало знаючи, які саме ліки необхідно їй ввести у кров, а також маючи ці ліки при собі; дзвінок ОСОБА_3 доньці мав місце у комендантську годину, а тому викликати таксі чи звернутися за допомогою до інших людей було неможливо; підтвердженням дійсного погіршення стану здоров`я матері цивільної дружини ОСОБА_1 , зокрема, факт виклику швидкої, невідкладне доставлення ОСОБА_3 до лікарні, встановлення факту різкого погіршення здоров`я та надання останній медичної допомоги. Тож суд враховує, що виниклі обставини змушували діяти невідкладно, оскільки побоювання за життя ОСОБА_3 були дійсно обґрунтовані. Наведене підтверджується в повній мірі письмовими доказами, відеофіксацією, а також показами свідків.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я ОСОБА_3 , не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена. Також варто зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Аналізуючи наведене вище, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та його захисника, відсутність доказів, які б спростовували позицію останнього, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю ОСОБА_2 і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд дійшов висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя М. М. Нарольський