ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/4792/20 Номер провадження 33/814/371/22Головуючий у 1-й інстанції Лук`яненко С.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22.07.2020 року о 17-35 год. на автодорозі Херсон-Генічеськ 56км+800 м керував транспортним засобом ВАЗ 21033 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, блідість шкірного покрову обличчя), на вимогу поліцейського у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2020 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у нього ніколи не було автомобіля ВАЗ-21033. Станом на 22.07.2020 року у нього був автомобіль ВАЗ 2108, який він придбав 20.07.2020 року у гр. ОСОБА_2 .

Крім того, апелянт зазначає, що в Херсонську область в липні 2020 року він не виїжджав, а саме 22 липня 2020 року він був в гостях у свого дядька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник стверджує, що в матеріалах справи знаходиться пояснення іншої особи від його імені, яке написано не його почерком та підписано не його підписом.

На думку апелянта, в матеріалах справи знаходиться ксерокопія його паспорту, фотокартка на якому не його, а зовсім іншої людини. Апелянт пояснює це тим, що декілька років тому у нього вкрали сумочку з документами, а наступного дня підкинули йому документи назад, тому до поліції він не звертався. Вважає, що з ксерокопією його паспорта їздить зовсім інша людина, яка якимось чином змінила фотографію.

Апелянт стверджує, що обидва пояснення свідків заповнені одним і тим же почерком, яким було заповнено й протокол, що свідчить про те, що його заповнював працівник поліції, а не свідки.

Окрім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що про розгляд справи на 02.09.2020 року він не був повідомлений, тому на розгляді справи в цей день та оголошенні постанови він не був присутнім. Копію оскаржуваної постанови він отримав лише 08.11.2022, після чого ним було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні під час розгляду справи. Копію постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав 08.11.2021 року, тому подана ним 16.11.2021 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2020 року о 17-35 год. на автодорозі Херсон-Генічеськ 56км+800 м ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21033 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, блідість шкірного покрову обличчя), на вимогу поліцейського у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №091671 від 22.07.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в яких останній визнав факт адміністративного правопорушення та був згоден з обставинами викладеними а протоколі.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта щодо того, що у нього ніколи не було автомобіля ВАЗ-21033, в Херсонську область в липні 2020 року він не виїжджав, в матеріалах справи знаходиться пояснення іншої особи від його імені, яке написано не його почерком та підписано не його підписом, суд відхиляє з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №091671 від 22.07.2020 року є підпис ОСОБА_1 із зазначенням «полне пояснення дав». Крім того, у поясненнях від 22.07.2020 року ОСОБА_1 власною рукою дав пояснення, в якому визнав факт керування 22.07.2020 р. о 17.35 автомобілем ВАЗ 21033. НОМЕР_1 на автодорозі Херсон-Генічеськ, де був зупинений працівниками поліції. У зв`язку з підозрою на вжиття наркотичних засобів, яку він визнав, йому пропонували пройти огляд на стан сп?яніння в медичному закладі, проте він у присутності двох свідків відмовився. Крім того, зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Крім того, доводи вказані ОСОБА_1 в апеляційні скарзі не мають належного документального підтвердження.

При цьому, сам ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, щоб особисто пояснити наведені ним пояснення. Судом неодноразово робилися спроби за допомогою засобів зв`язку, які вказав ОСОБА_1 повідомити останнього про судові засідання 30.11.2021 о 10.30 год., 18.05.202 о 12.40 год., 26.07.2022 о 15:10 год., 08.09.2022 року о 14:50 год., 08.10.2022 року о 13:10 год., 18.11.2022 року о 10:10. Після подачі апеляційної скарги майже рік станом розгляду справи не цікавився.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин