Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/641/22
П О С ТА Н О В А

08 серпня 2022 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Гришковець А. Л. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , пенсіонера, за ч.1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Старшим ДОП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Якимчуком Ю.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 882262 від 06.05.2022, згідно якого 10.04.2022 біля 10 год. 30 хв. в с. Острів по вул. Пасічна, 14 Овруцької ОТГ Коростенського району ОСОБА_1 , не маючи ліцензії на виготовлення та збут алкогольних напоїв, займався збутом самогону, тобто займався забороненими видами господарської діяльності до яких є спеціальна заборона, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 статті 164-16 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що самогон він дійсно виготовляв та зберігав для власних потреб: пригостити друзів, віддячити за якусь допомогу по господарству знайомим тощо. Торгівлею ж самогону він ніколи не займався. Особи ОСОБА_2 він взагалі не знає і в їх селі такий не проживає.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст.164-16 КУпАП настає за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Вказана стаття є бланкетною правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. В той же час, конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Так, згідно ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до п.п.11-12 ч.1 ст. 15-3 вказаного Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, серед іншого, і з рук та у невизначених для цього місцях торгівлі.

Тобто, об`єктом такого адміністративного порушення є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В п. 4 Постанови від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обов`язковими ознаками господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року) та отримання прибутку.

Відтак істотними ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є, по-перше, факт надання послуг за винагороду та, по-друге, систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно змісту протоколу серії ВАБ №882262 від 06.05.2022 10.04.2022 біля 10 год. 30 хв. в с. Острів по вул. Пасічна, 14 Овруцької ОТГ Коростенського району ОСОБА_1 , не маючи ліцензії на виготовлення та збут алкогольних напоїв, займався збутом самогону, тобто займався забороненими видами господарської діяльності до яких є спеціальна заборона.

Відповідно, в порушення приписів ч.2 ст.251, ст. 256 КУпАП вказаний протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП, а саме: зазначення порушення норми права, якою встановлюється спеціальна заборона господарської діяльності, вчинення якої інкримінується ОСОБА_1 , що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю самогоном домашнього виробництва місцевому населенню без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі регулярно, постійно та суттєво, з метою одержання прибутку суду не надано.

Досліджені письмові докази вказують на лише один факт продажу горілки (самогону) в об`ємі 0,5 л за ціною 100 грн., а саме 10.04.2022, який підтверджується постановою по справі про адміністративне правопорушення від 18.04.2022, письмовим поясненням ОСОБА_2 від 23.07.2022.

Вказані письмові докази суд не може покласти в основу рішення по справі, так як вони не узгоджуються з показаннями свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Так, в письмовому поясненні ОСОБА_2 повідомляє, що він постійно купував самогон у ОСОБА_1 .. На початку квітня він також придбав пляшку самогону для себе, яку в нього вилучили працівники поліції по дорозі в м. Овруч.

Допитані в якості свідків працівники поліції: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 показали, що до обіду, ранньою весною, точної дати та часу вже не пам`ятають, виявили на залізничній колії особу в п`яному вигляді, яку встановили як ОСОБА_2 з допомогою брата, який проживає по АДРЕСА_2 , який його і забрав. Костирко ж проживає в с. Острів Овруцької ОТГ та доглядає свою бабусю. ОСОБА_5 вказав, що на той момент ОСОБА_6 був дуже п`яний, а тому пояснення в нього відбирали на наступний день.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив факт продажу самогону ОСОБА_2 , зазначивши, що вказану особу він взагалі не знає.

ОСОБА_2 в судове засідання в якості свідка не з`явився, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які однак, поверталися на адресу суду з відміткою «Відсутній за вказаною адресою».

Виконком Овруцької міської ради листом №02-09/982 від 08.06.2022 повідомив на адресу суду, що в реєстрі територіальної громади Овруцької ТГ відомості щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні.

Акти вилучення та знищення самогону від 12.04.2022 не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_4 та поясненнями ОСОБА_1 , які показали, що самогон (брагу) та апарат було знищено відразу на місці, тобто 10.04.2022.

Суд відмічає при цьому, порушення положень ст. 265 КУпАП, п.11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2012 року №17, згідно яких саме за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату - реалізуються.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №882262 відносно ОСОБА_1 , було складено лише 06.05.2022. Хоча відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, докази, що ОСОБА_1 систематично здійснював торгівлю самогоном у встановлені дати та час цих послуг, що складає істотну ознаку адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, суду не надані.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП, та відповідно про наявність правових підстав для закриття справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283, п.3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.164-16 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. Л. Гришковець