Справа №591/2575/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/339/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/2575/22 за апеляційною скаргою захисника РУДНЄВА Є. Г. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06.09.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Руднєва Є. Г.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник РУДНЄВ Є. Г. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки т/з він не керував, про що неодноразово повідомляв працівників поліції, які його безпосередньо не зупиняли, а водій, який дійсно керував т/з, втік після того, як їх зупинили представники тероборони на блокпості, які погрожували зброєю, письмові показання яких вважає упередженими.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.09.2022 ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2 24.06.2022 о 22:20 керував автомобілем ЗАЗ TF 698К, н. з. НОМЕР_1 в м. Суми вул. Героїв Крут дорогою до бази відпочинку Голубі озера на 58 км біля залізничного мосту з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме млява мова, різких запах алкоголю з порожнини роті, почервоніння очей, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився, не відповідав на питання та мовчав, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Руднєва Є. Г., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 074110 від 24.06.2022, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти відповідний огляд в установленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується наявними у справі доказами, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 від проведення огляду відмовився (а. с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці запинки т/з та у закладі охорони здоров`я, не відповідав на поставленні питання (а. с. 3, 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких на блокпосту добровольцем ОСОБА_6 був зупинений т/з ЗАЗ TF 698К, н. з. НОМЕР_1 , який рухався від бази відпочинку Голубі озера в напрямку вул. Г. Крут в м. Суми, за кермом якого знаходився ОСОБА_2 і який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, під час спілкування вів себе неадекватно (а. с. 5,6);

- постановою про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 8);

- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських, згідно яких була встановлена особа водія ОСОБА_2 , виявлення працівниками патрульної поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для початку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння; відмову ОСОБА_2 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку (а. с. 10).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги захисника Руднєва Є. Г. про те, що за кермом т/з був не ОСОБА_2 , а інша особа, яка після їх зупинки представниками тероборони на блокпосту та погроз зброєю втікла, про що неодноразово зазначав його підзахисний працівникам поліції, не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, письмовими поясненнями свідків, а також відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому присутні на місці зупинки представники тероборони з самого початку вказували на ОСОБА_2 як на особу, яка керувала т/з та була ними зупинена, обурюючись тим, що він каже неправду прибувшим на їх виклик працівникам поліції.

З огляду на викладене не є слушними і твердження захисника про упередженість вказаних свідків з огляду на їх статус та конфлікт, який виник між ними та ОСОБА_2 , оскільки доказів того, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були раніше знайомі з ОСОБА_2 , мали з ним неприязні стосунки стороною захисту надано не було.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги і показання свідків сторони захисту, у тому числі і щодо показань в апеляційному суді, оскільки вони суперечать фактичним обставинам справи та протирічать дослідженим доказам, наведеним вище. Ці свідки є добрими знайомими ОСОБА_2 і напряму зацікавлені у наслідках розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності та взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.09.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника РУДНЄВА Є. Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов