ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1399/22 Справа № 932/4095/22 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Тафінцева Костянтина Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 17.07.2022 о 00.13 год. водій ОСОБА_1 знаходячись на пр. Гагаріна, 88 у м. Дніпро, керував автомобілем «Dacia» д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за допомогою приладу «Драгер» (2, 05 % проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Тафінцев К.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що обставини, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , рапорт поліцейського Лещенко Г.В. не відповідють фактичним обставинам цієї справи і не можуть бути належними та допустими доказами. Захисник звертає увагу на те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а докази, які б свідчили про те, що він перебував за кермом та керував автомобілем у справі відсутні. До того ж, те, що автомобілем керував ОСОБА_1 підтверджує лише свідок ОСОБА_2 , який був допитаний в судовому засіданні, та який не зміг належним чином підтвердити цей факт, а лише зазначив, що він бачив, як припаркований автомобіль ОСОБА_1 стояв біля його автівки з включеним світлом, а сам водій за кермом не перебував, тому свідок припустив, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та припаркував його. Окрім того, сторона захисту зазначає, що в оскаржуваній постанові суд викривив покази свідка ОСОБА_2 та поклав в основу свого рішення його покази, які жодним чином не розкривають фактичних обставин цієї справи. Водночас, захисник наголошує, що судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні, й з яких слідує, що його автомобіль припарковував сусід, а сам він автомобілем не керував, але суд ці обставини залишив поза увагою. З огляду на викладене, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 062160 від 17.07.2022; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.07.2022, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager «Alcotest 6820» склав 2,05 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.07.2022, відповідно до якого огляд проводився за допомогою Drager «Alcotest 6820», відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Разом з цим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт того, що у вечорі 17.07.2022 він був в стані алкогольного сп"яніння, оскільки вжив пляшку коньяку.

Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 , й те, що у справі відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки ці доводи спростовуються, зокрема відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого видно, що ОСОБА_1 спочатку не заперечував того, що він керував автомобілем та хотів його припарковувати біля свого будинку, але після того, як почав усвідомлювати відповідальність за вчинене правопорушення, змінив свої покази і зазначив, що від гаражу до будинку, його автомобілем керував сусід.

Факт того, що 17.07.2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перебував за кермом свого автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, підтверджуєтья й поясненнями свідка ОСОБА_2 , який був допитаний в суді першої інстанції, й пояснив, що коли ОСОБА_1 під`їхав до паркувального майданчику, який розташований біля будинку, двигун та фари його автомобіля були включені, та саме ОСОБА_1 вийшов із-за керма автомобіля, й просив ОСОБА_2 від`їхати з паркувального місця, яке нібито йому належить, та надавши змогу припарковати свій автомобіль.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення та покази свідка ОСОБА_2 не можуть бути допустимим доказом у справі, оскільки надані ним покази не розкривають фактичних обставин цієї справи, а суд навмисно викриви ці покази й необґрунтовано поклав їх в основу свого рішення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пояснення цього свідка узгоджуються з іншими доказами, наявними у справі та не суперечать їм, а доказів, які б спростовували ці обставини сторона захисту суду не надала.

Отже, посилання захисника на недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, й вони не викликають сумнівів у їх достовірності і судом надано їм належну та обґрунтовану правову оцінку.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови та наявності підстав для закриття провадження у справі, про що йдеться в апеляційній скарзі, в ході апеляційного розгляду, не встановлено.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника, є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Тафінцева Костянтина Вячеславовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко