Справа 556/1950/22
Номер провадження 3/556/954/2022
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 року Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого - судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю особи, відносно якої складено Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

адвоката Печончика О.В.

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ДУ «Полицька ВК (№76)»,-

за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.2022 року серії ААБ №313330, ОСОБА_1 , 11.09.2022 року о 12:22 год., на грунтовій дорозі поблизу с. Іванчі, керував транспортним засобом мотоциклом марки «SHINERAY XY 250GY-6B», без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест №6810 та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Того ж числа до суду надійшов Протокол про адміністративне правопорушення від 11.09.2022 року серії ААБ №313351, згідно якого ОСОБА_1 , 11.09.2022 року о 12:22 год., на грунтовій дорозі поблизу с. Іванчі, керував транспортним засобом мотоциклом марки «SHINERAY XY 250GY-6B », без державного номерного знака, не здійснив зупинку транспортного засобу на вимогу працівника поліції, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та гучномовця, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі, чим порушив п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Вказані матеріали до суду надійшли одночасно, 23 вересня 2022 року.

У відповідності до ст.36 КУпАП в разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з вчинених.

Суд вважає за доцільне об`єднати протоколи про адміністративні правопорушення від 11.09.2022 року серії ААБ №313330та серії ААБ №313351 та розглянути їх в одному провадженні, оскільки відносно ОСОБА_1 складені окремі протоколи про адміністративні правопорушення, відповідно за ст.122-2 ч.1 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснив, що 11 вересня 2022 року, ОСОБА_3 попросив в нього мотоцикл, щоб поїхати в с. Сошники, після чого зустрітися на трасі поблизу с. Іванчі. Коли вони зустрілися разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , пішли в посадку випити пива, мотоцикл поставили на узбіччі траси. Через деякий час почули звук заведеного мотору мотоцикла і побігли в той бік, де його залишили. Мотоцикла на місці не було, його викрали. І вони розбіглися в різні сторони, шукали мотоцикл. На лісовій дорозі, він біля смітника зустрів працівників поліції, поряд на грунтовій дорозі лежав мотоцикл. Сказав працівникам поліції, що це його мотоцикл і він був викрадений. Вважає, що жодних правопорушень не вчиняв, у зв`язку з чим просив провадження в справі закрити. Мотоциклом в той день не керував і його не зупиняли працівники поліції.

Аналогічні покази дали суду і свідки - ОСОБА_2 , житель с. Іванчі Вараського району та ОСОБА_3 , житель с. Сошники Вараського району. Останні ствердили, що ОСОБА_1 , 11.09.2022 року мотоциклом не керував, поскільки мотоцикл був викрадений при вище вказаних обставинах.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Печончик О.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Останній 11.09.2022 року транспортним засобом не керував і відповідно вказані адмінправопорушення вчиняти не міг. Відеозапис в матеріалах справи вказує лише на те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому будь-яких відомостей про те, що останній керував мотоциклом з явними ознаками алкогольного сп`яніння на вказаному записі не зафіксовано. Просив об`єднати в одне провадження адміністративні справи за ст. 130 ч.1 та ст. 122-2 КУпАП.

І оскільки ОСОБА_1 мотоциклом не керував, в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч.1 КУпАП.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, відеозаписи на оптичному диску, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1, ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Так, касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Однак, як встановлено судом, матеріали справи не містять в собі доказів, на підтвердження факту виконання ОСОБА_1 функцій водія транспортного засобу мотоциклу «SHINERAY XY 250GY-6B, без д.н.з., а тому обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення 11.09.2022 року серії ААБ №313330, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Зокрема, з дослідженого судом відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений інспекторами патрульної поліції. Натомість - з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 повідомляє інспектора поліції, що не керував мотоциклом та стверджує, що в нього його викрали.

Тобто, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом, відсутня.

Допитані судом свідки також не підтвердили, що ОСОБА_1 був за кермом мотоцикла марки «SHINERAY XY 250GY-6B».

Відповідно до вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС T70; 1376 від 06.11.2015 р. до протоколу додається - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Однак, до протоколу серії ААБ №313351 від 11.09.2022 року додано лише відеодиск, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «SHINERAY XY 250GY-6B », без державного номерного знака, та не здійснив зупинку транспортного засобу на вимогу працівника поліції, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та гучномовця.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Всупереч вимогам вищезазначених нормативних актів, будь-яких інших доказів які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП матеріали даної справи не містять.

Факт порушення ОСОБА_1 п. 2.4 Правил дорожнього руху, об`єктивними доказами не підтверджено та спростовано поясненнями свідків, відеозаписом.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КупАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом .

Однак із досліджених матеріалів справи, відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_1 , саме керував транспортним засобом та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Подібний висновок ґрунтується і на положеннях ст.19 ч.2 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також і на вимогах ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, а також ухилення особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Такими доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, як це вбачається з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно п. п. 1 п. 2 розділ 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

За п. 2 Розділу 3 вказаної Інструкції, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Однак з відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, вбачається, що він не є безперервним та зйомка починається не з моменту зупинення транспортного засобу, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 11.09.2022 року о 12:22 год., на грунтовій дорозі поблизу с. Іванчі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом марки «SHINERAY XY 250GY-6B», без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння

Слід зауважити, що з відеозапису події - «video_2022-09-22_12-20-41», вбачається, що він проводиться 11 вересня 2022 року, о 12 год. 22 хв., з салону патрульного автомобіля, по дорозі їде мотоцикл. Однак, з даного відео не зрозуміло, хто саме перебуває за кермом мотоцикла, обличчя особи не видно , у зв`язку із чим суд не може врахувати вказаний відеозапис як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах Малофєєва проти Росії ( Malofeyevav. Russia , рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та Карелін проти Росії ( Karelin v. Russia , заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що …суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом) .

Протоколи про адміністративне правопорушення серії ААБ №313330 та серії ААБ №313351 від 11.09.2022 року, складені відносно ОСОБА_1 не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Як зазначено в ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. (ст.245 КУпАП)

А як зазначено в ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що поза розумними сумнівами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відтак, його притягнення до відповідальності не може грунтуватися виключною мірою на припущеннях.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП, суддя вважає за необхідне винести постанову про закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 247 , 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження № 3/556/954/2022 та № 3/556/955/2022 у справі №556/1950/22 про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти єдиний номер провадження № 3/556/954/2022.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: