Номер провадження 3/523/7083/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відділу адміністративної практики про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ГП № 308002 складений 25.08.2022 року інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Савченко В.О., за обставинами того, що 25.08.2022 року ОСОБА_1 , здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського відійти від службового автомобіля, не заважати виїзду службового транспортного засобу на що ОСОБА_1 не відреагував та продовжував здійснювати злісну непокору.

Відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, передбачена ст.185 КУпАП.

При розгляді справи адвокат Терещенко Ілля Ігорович суду пояснив, що матеріалами справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, матеріали справи, окрім протоколу не містять будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин події та доведеності вини. Просив провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським не зазначено в чому саме полягає об`єктивна сторона правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально. Автомобіль ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з цим, працівниками поліції було винесено постанову про притягнення до відповідальності. Перебування ОСОБА_1 , біля транспортного засобу поліцейський було зумовлено лише тим, що останній намагався скористатись своїм правом та надати письмові пояснення. А тому, просив врахувати відмінність злісної непокори законного розпорядження або вимозі поліцейського від захисту особою своїх прав. Також, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення містить в собі недоліки. Просив залучити письмові пояснення до матеріалів справи, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Терещенко І.І., який просив закрити провадження у справі з підстав передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 185 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та іншому.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП суд враховує постанову Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі № 5-49к13, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, де зазначено, що суть вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки законності є обов`язковим елементом для кваліфікації дій за ст. 185 КУпАП.

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено: свідки відсутні, потерпілі відсутні, та внесено відомості про фіксування правопорушення на відео реєстратор № 474606,470877.

З досліджених судом документів, суддею встановлено, що формулювання обвинувачення у викладеній в протоколі формі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі "Даллос проти Угорщини", п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст. 62).

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважаю, що докази вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП у справі відсутні.

За змістом вище зазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, суддя приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у даному випадку в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст.40-1 КУпАП - не сплачується.

Керуючись ст.ст.9, 40-1, 185, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову

Суддя: