САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1653/22
Провадження №3/726/1238/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А.,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, працюючої вчителем у ЗОШ № 37, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , - за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Згідно наданого на розгляд Садгірського районного суду м. Чернівці протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 074519 від 20.09.2022, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, 20.09.2022, приблизно о 19:00 в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачених СК України, а саме: допустила вчинення сином дрібного хуліганства на дитячому майданчику.

Свою вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 не визнала та повідомила суду, що на неї вчинено наклеп. ЇЇ син ніяких неправомірних дій не вчиняє, а навпаки приходить додому із синцями, що може вказувати про те, що самі інші діти його ображають. Також писала заяву у поліцію на неправомірні дії, однак її заяву не розглянуто. Просила провадження у справі щодо неї закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктом виступають батьки (мати чи батько) неповнолітніх дітей або особи, які їх замінюють.

Що стосується об`єктивної сторони правопорушення, то ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

При цьому, диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України.

Однак, у наданому на розгляд суду протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП не вказано конкретної норми Сімейного кодексу України, яку порушила остання, як мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, відповідно до статей 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що Протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Таким чином, суд самостійно позбавлений можливості встановлювати склад адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, а може розглядати справи виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Натомість слід зауважити, що у даному випадку протокол складено щодо ОСОБА_1 за те, що вона нібито ухилилася від виконання батьківських обов`язків та допустила вчинення сином ОСОБА_2 , 2015 року народження дрібного хуліганства.

Згідно ч.3 ст. 184 КУпАП, за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, відповідальність несуть його батьки.

Однак в даному випадку у протоколі вказано про вчинення малолітнім ОСОБА_1 , 2015 року народження (який не досяг чотирнадцятирічного віку), дрібного хуліганства, тобто правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а дії його матері кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Більше того, жодних доказів вчинення дрібного хуліганства малолітнім ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено.

Долучена заява ОСОБА_3 та її пояснення лише вказують про наявність конфліктної ситуації та спору між нею та ОСОБА_1 , а також про різного роду непорозуміння у вихованні дітей. Більше того, у такій заяві відсутня вказівка про факт вчинення дрібного хуліганства саме ОСОБА_2 та у який конкретно час, у якому саме місці, за яких обставин.

Також у протоколі вказано про наявність двох потерпілих, а саме: ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_2 , 2015 року народження, однак встановити чітко від яких саме дій ОСОБА_1 останнім заподіяно шкоду та яку саме, з матеріалів справи встановити не виявилося за можливе.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Перекладання такого обов`язку на суд є неприпустимим.

Враховуючи все вищезазначене, а також відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про вчинення малолітнім адміністративного правопорушення, та відсутність у протоколі посилання на конкретну норму Закону, порушення якої ставиться у провину ОСОБА_1 як матері ОСОБА_2 , 2015 року народження, - позбавляє суд можливості вирішити питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність події, а в діях ОСОБА_1 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому, оцінивши вказане, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев