Справа № 526/847/22
Провадження № 3/526/407/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

адвоката Заєць В.П.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта вища, неодружений, проживає АДРЕСА_1 , працює Книшівська ЗОСШ вчитель, іден. код НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

згідно протоколу 31 травня 2022 року о 21 год 46 хв ОСОБА_1 на а/д Гадяч-Липова Долина керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану сп`яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою алкотестера Drager, за результатами аналізу якого виявлено у видихуваному повітрі 2.05 промілле.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, суду пояснив, що того дня він домовився зі знайомим ОСОБА_2 , що відвезе його ввечері до м. Гадяч. Потім він зустрівся з друзями та разом вживали спиртні напої. Далі події не може пригадати, отямився на блок посту, коли поліцейські вимагали від нього документи. Оскільки він знаходився на блок посту один, то для себе розумів, що він приїхав туди на власному автомобілі, тому пройшов освідування на приладі Драгер і відносно нього склали протокол. Наступного дня йому зателефонував ОСОБА_2 і запитав чим все закінчилось на що він повідомив, що відносно нього склали протокол. ОСОБА_2 в свою чергу пояснив, що він довіз його до блок посту. Наступного дня він пішов у поліцію та повідомив про даний факт, однак йому пояснили, що протокол вже складений.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що того дня був у с. Книшівка і домовився з ОСОБА_1 , що той відвезе його додому в м. Гадяч. Ввечері при зустрічі побачив, що ОСОБА_1 п`яний і не зможе їхати за кермом, а йому вкрай необхідно було доїхати додому, тому домовились, що він поїде за кермом, а ОСОБА_1 буде знаходитись поруч. По дорозі ОСОБА_1 заснув, їх зупинили на блок посту, де стали перевіряти документи, він показав свої, а ОСОБА_1 спросоння почав некоректно висловлюватись, після чого покликали поліцейського. Його знайомий на блок посту сказав йому по швидше забратися звідти, бо можуть вручити повістку і вся процедура затягнеться надовго, тому він відразу ж пішов до м. Гадяч. Наступного дня він зателефонував ОСОБА_1 , щоб поцікавитись чим все закінчилося, на що він повідомив, що відносно нього склали протокол за ст. 130 КУпАП. В свою чергу він повідомив, що він довіз його до блок посту.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що він перебував на чергуванні, коли був зупинений даний автомобіль. Поліцейський Горб О.О. повідомив, що ОСОБА_4 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та викликав наряд поліції. Він був присутній коли ОСОБА_1 проходив тест на приладі, який дав позитивний результат.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться ззаду автомобіля з пасажирської сторони, нічого не пояснює, проходить тест на стан сп`яніння.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено уст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Суд вважає, що працівники поліції в даному випадку наведених вище вимог законодавства не дотрималися в повному обсязі.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться ззаду автомобіля та проходить освідування на стан сп`яніння. За результатами проходження алкотесту показник становить 2,05 проміле.

Таким чином, ініціатором складання протоколу не надано доказів не лише керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а й факту керування транспортним засобом взагалі. Так, показами свідка ОСОБА_2 даний факт повністю спростований, а свідок ОСОБА_3 не був очевидцем безпосередньої зупинки автомобіля. Як пояснив останній, в його присутності проводилося лише освідування на стан сп`яніння.

Так, згідно пункту 1.10. ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Ініціатором складання протоколу до нього не додано належних і допустимих доказів, які б підтверджували цей факт.

Наявний в матеріалах справи відеозапис відображає лише момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Попередні події на відео не відображені.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, як основний доказ, суд вважає, що поліцейськими під час складання не дотримано вимог закону та нормативних актів.

Інші матеріали справи також не містять достатньо фактичних даних про подію правопорушення та не можуть однозначно «поза розумним сумнівом» свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо подій, які мали місце як 31 травня 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять і судом під час розгляду справи не встановлено.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразово зазначав необхідність дотримання стандартів доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Так, у справі «Кобець проти України» суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд в постанові від 27.11.2018 р. у справі № 914/2505/17 згадує, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Таким чином, будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах. Такі докази не були здобуті судом і під час розгляду справи. Всі можливості по збиранню нових доказів по справі вичерпані.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість не ґрунтуються на наданих доказах.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи,що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко