ПОСТАНОВА

Іменем України

17.11.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М. розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працівника ТОВ "Артмаш" м.Жмеринка, мешканця АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2022 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшли на розгляд адміністративні матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками того, що він о 01 годині 30 хвилин 27.06.2022 року керував транспортним засобом "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Київській, 288, в м.Жмеринка Вінницької області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, де був затриманий працівниками патрульної поліції, на пропозицію яких щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, пославшись на власні письмові пояснення, подані раніше до суду. Вказав, що ввечері вказаного дня йому зателефонував його знайомий на ім`я ОСОБА_2 і попросив поїхати з ним до Жмеринської центральної районної лікарні, куди була доставлена його знайома з приводу отруєння. Останній на автомобілі "Volkswagen Touareg", що належить ОСОБА_3 , привіз його до приймального відділення вказаної лікарні, де їм толком ніхто нічого не пояснив та виник конфлікт через нібито неправильно припаркований їхній автомобіль. Персонал лікарні викликали поліцію. Працівники поліції, які приїхали на виклик запропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він спочатку погодився, оскільки того день він взагалі не вживав спиртних напоїв. Але коли він побачив, що лікар дає йому прилад, у якому заздалегідь був вставлений мундштук, який не розпакували у його присутності, бо увесь цей час він перебував зовні будівлі, він відмовився дути у цей мундштук. Також зауважив, що він взагалі не керував ого вечора жодним транспортним засобом, і не був зупинений працівниками поліції при керуванні автомобілем. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, складений відносно нього незаконно.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103.

У відповідності до положень ч.2,3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала, зокрема, транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.3,6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.06.2022 року серії ААБ №321744 (а.с.1) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення вказано відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що відповідно є основними елементами складу даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, зокрема з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, доданий до матеріалів справи диск із відеозаписом (а.с.12) не містить відомостей щодо його здійснення портативним відеореєстратором з огляду на відсутність у відеоряді даних про час та дату здійснення відозапису; не має відомостей щодо зупинки безпосередньо поліцейським ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, стосовно повідомлення поліцейським свого звання, підрозділу за місцем служби і власного прізвища, ім`я та по батькові, роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, та вручення направлення на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі.

З наведених підстав даний відеозапис суддею визнається неналежним та недопустимим доказом, так як він не містить відомостей щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та отриманий не у встановленому законом порядку.

Також протокол про адміністративне правопорушення від 27.06.2022 року серії ААБ №321744 складений і представлений суду не у неухильній відповідності до порядку, який передбачений вказаними вище нормативними актами.

Так, додані до справи письмові пояснення зазначеного у даному протоколі свідка ОСОБА_4 від 27.06.2022 року вочевидь є копією даного процесуального документа, що не посвідчена у встановленому порядку. При цьому за змістом відомостей її письмових пояснень вказується про керування автомобілем Фольцваген чоловіком на ім`я ОСОБА_2 та агресивне поводження і нецензурну лайку чоловіка на прізвище ОСОБА_5 . При цьму, жодних відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності у даній справі, тобто щодо ОСОБА_1 письмоі пояснення ОСОБА_4 не містять, відтак є неналежними доказом.

Окрім цього, матеріали даної адміністративної справи не містяьь відомостей щодо здійснення працівником поліції пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з виконистанням спеціального технічного засобу, суто у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на акий огляд або незгоди з його результатами встановленим законом порядком передбачено проводення огляду в закладах охорони здоров`я.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не дотримано встановлений порядок проведення вказаного медичного огляду, а матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів щодо керування саме ОСОБА_1 певним транспортним засобом попередньо відмови останнього від проходженя медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.