ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч. 2 ст. 130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2022 року о 00 год 05 хв в на ґрунтовій дорозі Турівка-Городниця, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом ВАЗ-2107 днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою газоаналізатор Драгер та в медичному закладі - відмовився, в присутності свідка, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином сповіщеним про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не подавав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, наявність протоколу на розгляді суду, не вжив заходів для явки до суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не подала письмових заперечень проти протоколу,, за вказаних обставин справу слід розглянути у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Знання правил дорожнього руху є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року, із змінами внесеними згідно Постанови Верховного Суду №18 від 19.12.2008року, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як убачається із матеріалів справи вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №004123 від 09 жовтня 2022 рокута відеозаписом із технічних засобів працівників поліції, з яких вбачається, що 09 жовтня 2022 року о 00 год 05 хв в на грунтовій дорозі Турівка-Городниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2107 днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою газоаналізатор Драгер та в медичному закладі - відмовився, в присутності свідка, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких убачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 у якого, у результаті огляду. проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, не проводився ні в Підволочиській КЦРЛ, ні на місці зупинки, у зв`язку з відмовою особи;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 09 жовтня 2022 року, згідно яких, у її присутності, гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, приїхав на власному авто до місця між с.Турівка та с.Городниця, де працівники поліції здійснювали оформлення матеріалів відносно ОСОБА_3

-рапортом інспектора СРПП ВП № 5 (смт. Підволочиськ) від 09 жовтня 2022 року, з якого убачається, що 09 жовтня 2022 року під час несення служби , у комендантську годину на ґрунтовій дорозі с.Турівка та с.Городниця було зупинено т/з моделі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Водій не мав права керувати транспортним засобом, у зв`язку з чим була складена постанова за порушення ПДР за ч.2 ст.126 КУпАП. Зовнішній вигляд водія вказував на алкогольне сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння - відмовився, на водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та усунено від керування.

-розпискою ОСОБА_4 , який зобов`язався доставити транспортний засіб марки «ВАЗ2107» номерний знак НОМЕР_1 за місцем проживання ОСОБА_1 , після його повного витверезення;

-постановою Гусятинського районного суду від 07 квітня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ;

-довідкою Відділення поліції №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області , згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Монастириха Тернопільської області, в період з 09.10.2021р. по 09.10.2022р. притягувався 20.03.2022 р. до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ч.2 ст.126 КУпАП;

-довідкою Відділення поліції №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, в якій зазначено, що згідно ГСЦ МВС посвідчення водія гр. ОСОБА_1 не видавалося.

Аналізуючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Оцінивши зібрані у справі докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, вчинене особою повторно протягом року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Пунктом 28 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність, що судом не встановлені.

Також суд враховує той факт, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, не маючи права на керування транспортними засобами, оскільки, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ 004123 від 09 жовтня 2022 року документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування водій не отримував. Крім того, у відповідності до довідки, виданої Відділенням поліції №5 (смт.Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, -посвідчення водія гр. ОСОБА_1 не видавалося.

За вказаних обставин, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на громадянина ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо встановленого санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, враховую, що станом на момент розгляду справи в суді відсутні докази належності йому ТЗ яким ОСОБА_1 керував під час вчинення вміненого адміністративного правопорушення, а тому, суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, у відповідності до ст. 40-1 КпАП України із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 496,20 грн згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.3, 40-1, 276-280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 5 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень), без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 496,20грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя