Справа № 298/1275/21
Номер провадження 3/298/310/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали об`єднаної справи №298/1275/21 (провадження № 3/298/310/22), які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ст.173, ст.185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшли два протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 КУпАП.

Постановою суду від 15 серпня 2022 року справи № 298/1275/21(провадження 3/298/310/22) та № 298/1276/21 (провадження 3/298/311/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП та ст.185 КУпАП об`єднано в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно номер №298/1275/21 (провадження № 3/298/310/22).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433193 від 10 листопада 2021 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю., 10.11.2021 року близько 17.45 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_1 , поводилась неадекватно, чіплялась до відвідувачів, погрожувала фізичною розправою працівникам закладу.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст.173 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433191 від 10 листопада 2021 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Бобенич В.М., 10.11.2021 року близько 17.55 год. ОСОБА_1 , перебувала по вул.Короленка в смт.В.Березний, вчиняла злісну непокору працівникам поліції, а саме: виражалась в їхню сторону нецензурною лайкою, чіплялась за форменний одяг, на законні вимоги поліцейського не реагувала.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст.185 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.173, 185 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, судом вживалися заходи щодо повідомлення останньої про час, місце та дату розгляду справи.

В судові засідання на розгляд справи працівниками поліції доставку ОСОБА_1 забезпечено не було.

На офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 , в тому числі, мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами остання не скористалася.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За наведеного та враховуючи те, що суд вжив заходів щодо забезпечення участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні, однак доставку останньої до суду забезпечено не було, а також беручи до уваги принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суддя приходить наступного висновку.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст.173 КупАП адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст.173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язаній манері, а також насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення, як частина будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Поряд з цим диспозицією ст.173 КУпАП передбачено такі наслідки за вчинення хуліганських дій, як порушення громадського порядку і спокою громадян.

З фабули протоколусерії ВАБ № 433193 від 10 листопада 2021 року, вбачається, що подія, яка мала місце 10 листопада 2021 року і поставлена в провину ОСОБА_1 , трапилась у приміщенні кафе, ОСОБА_1 поводилась неадекватно, чіплялась до відвідувачів, погрожувала фізичною розправою працівникам закладу.

Однак вказані обставини без настання наслідків, які свідчать про порушення громадського порядку та спокою громадян, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КупАП, а таких наслідків матеріали справи не містять.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 таких дій, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Більше того, вчинення правопорушення у громадському місці передбачає наявність очевидців такої події. Однак у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433193 від 10 листопада 2021 року свідки вчиненого ОСОБА_1 правопорушення в графі «Свідки» не зазначені.

Доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності в її діях складу названого адміністративного правопорушення, а долучені матеріали цього не підтверджують.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь і є підставою для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, то суддя зазначає наступне.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зазначене правопорушення обов`язково передбачає наявність законного розпорядження (вимоги) працівника поліції.

Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. В протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги (розпорядження) були висунуті працівниками поліції та які дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вказаним вимогам (розпорядженням).

Таким чином, з формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена у вищезазначеному протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинила злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено, яка саме вимога працівника поліції була звернена до ОСОБА_1 і нею не була виконана, зокрема, чи була така вимога законною, наполегливою, неодноразово повтореною.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433191 від 10 листопада 2021 року відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 непокори законній вимозі працівника поліції, відсутні відомості в чому полягала вимога поліцейського, не наведено який саме поліцейський таку вимогу висловив, виконання якої ОСОБА_1 категорично відмовлявся б здійснювати, не зрозуміло, яке ж саме законне розпорядження чи законна вимога були висунуті співробітником поліції, в чому саме полягало невиконання законної вимоги та щодо кого із співробітників поліції вона була спрямована.

Як слідує із фабули правопорушення, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, та матеріалів справи, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, крім означеного вище протоколу, додані матеріали аналогічні долученим до протоколу, складеному щодо неї за ст.173 КУпАП, які, на переконання судді, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не підтверджують.

Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Судом наголошується, що копії документів, які містяться в матеріалах справи є не засвідченими у встановленому законом порядку, без написів про засвідчення копії, які повинні складатися зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Між тим, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення у встановленому порядку.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява №926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ст.ст.252, 280 КУпАП, враховуючи практику ЄСПЛ, оцінюючи обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

У зв`язку з відсутністю об`єктивних доказів у справі, суддя позбавлена можливості встановити винність чи невинність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, зокрема ОСОБА_1 , а тому вважає за необхідне закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як не доведена вина останньої у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

За змістом п.7 ст.247 КупАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбаченихст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст.185 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 173, 185, п. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 за ст.173, ст.185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.