Справа № 303/8300/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
03.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Олексик І. І.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 10 жовтня 2021 року, о 16 год 32 хв, у м. Мукачеві, по вул. Стефаника, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 320 D», р. н. з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Мукачівській ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України (далі -ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Олексик І. І., вказує на те, що постанова суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_1 наркотичні засоби не вживав, за кермом транспортного засобу був тверезий. Відеоматеріал з місця події апелянт вважає неналежним доказом у справі, адже на відеозаписі не зафіксовано жодного факту неправомірної поведінки ОСОБА_1 чи будь-якого конфлікту з цього приводу. На думку апелянта, медичний висновок викликає сумніви, тому його не слід брати до уваги. Стверджує, що ОСОБА_1 наполягав на повторному дослідженні біологічної речовини, однак йому було відмовлено у відібранні зразків. Окрім того, апелянт зазначає, що місцевий суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення судово - медичної токсикологічної експертизи, на вирішення якої поставлено питання щодо наявності у біологічному середовищі правопорушника наркотичної речовини. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсунуті особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Олексика І. І., які були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідками про доставку SMS - повідомлення від 25.05.2022. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що судовий розгляд вже відкладався: 24.05.2022 (а. с. 41), і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Олексика І. І., апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №139562 зазначено, що 10 жовтня 2021 року, 0 16 год 32 хв, у м. Мукачеві, по вул. Стефаника, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 320 D», р. н. з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Мукачівській ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що приймав таблетки, наркотичні речовини не вживав. Своїми підписами у протоколі засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав, відомості щодо його особи правильні.
Висновком лікаря нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» №442 від 10.10.2021 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «BMW 320 D», р. н. з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Стефаника, 11, у м. Мукачево.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №796898, за порушення вимог ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 20 400 ( двадцять тисяч чотириста) гривень.
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 19.12.2019.
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами.
Відеозаписом з бодікамер поліцейських зафіксовано момент зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП .
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» №442 від 10.10.2021 ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склав висновок про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння не керував, апеляційним судом визнаються необґрунтованими, оскільки такі повністю спростовуються доказами, які наявні у матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, медичним висновком, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відеозаписом з місця події та іншими процесуальними документами, які досліджені та перевірені апеляційним судом на предмет достовірності, належності та достатності, які у своїй сукупності безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що відеоматеріал з місця події є неналежним доказом у справі, адже на відеозаписі не зафіксовано жодного факту неправомірної поведінки ОСОБА_1 чи будь-якого конфлікту з цього приводу, апеляційним судом відхиляються. Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис, який досліджений апеляційним судом, послідовно у хронологічному порядку відтворює події за участі ОСОБА_1 , він є безперервним і на ньому чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 , за результатами освідування у закладі охорони здоров`я, перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Під час складання протоколу водій ОСОБА_1 погодився з його змістом, жодних зауважень, заперечень або скарг не висловлював. Більш того, у апеляційній скарзі ОСОБА_5 та його захисник, адвокат Олексик І. І. не ставлять під сумніви те, що на відео зображений саме ОСОБА_1 .
Доводи апелянта про те, що медичний висновок викликає сумніви, тому його не слід брати до уваги, адже ОСОБА_1 наполягав на повторному дослідженні біологічної речовини, але йому було відмовлено, - визнаються такими, що не підтверджені жодними доказами. З матеріалів справи убачається, що лікар КНП «Мукачівської ЦРЛ» ОСОБА_2 , при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння діяв у відповідності до встановленого законом порядку. Медичний висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння зроблений на підставі результатів, які власне були озвучені у присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 . Тому, доводи апелянта про те, що результати, які свідчать про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є сумнівними, - апеляційний суд, враховуючи вищевказане, вважає безпідставними. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час та після проведення медичного огляду ОСОБА_1 жодних зауважень не висловлював, тому будь - які твердження про нібито недостовірність результатів освідування у закладі охорони здоров`я, апеляційним судом розцінюються критично. При цьому матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатами огляду та оскаржував їх.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння є доведеним, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту та вважає правильним та обґрунтованим висновки місцевого суду щодо визнання необґрунтованим поданого захисником клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, на підтвердження того, чи перебував ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Так, місцевий суд доцільно зазначив, що захисником порушується питання щодо дослідження виключно біологічного матеріалу. Проте, під час медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікарем досліджується всі ознаки особи, які свідчать про те що особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення щодо нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Враховуючи те, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги він також не з`явився, - апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Олексик І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН