Справа № 456/2413/22 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 33/811/1302/22 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Олексишина І.Б. на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2022 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2022 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 26.07.2022 близько 17.10 год. у с. Миртюки, Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, порушення мови, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

На постанову судді захисник Олексишин І.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що враховуючи, що останнім днем апеляційного оскарження є вихідний, останнім днем подання апеляційної скарги є понеділок 17 жовтня 2022 року, а тому вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_1 категорично заперечує, що керував автомобілем 26.07.2022, про що неодноразово заявляв під час відеофіксації події. Зазначене також підтвердили свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засідання, а саме, що вони підійшли до автомобіля, у якому перебував ОСОБА_1 , проте автомобіль стояв без руху, а ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні.

Стверджує, що за кермом був ОСОБА_4 , який в якості свідка у суді першої інстанції повідомив, що це він був за кермом цього дня. Оскільки машина зламалася, він пішов шукати допомогу, а коли повернувся, уже нікого не було.

Захисник звертає увагу апеляційного суду, що жоден свідок не вказав, що ОСОБА_1 перебував на водійському місці.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Олексишин І.Б. не з`явилися, про поважні причини суду не повідомили.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Олексишина І.Б. суд враховує, що останні були добре обізнані про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду апеляційної скарги, оскільки така подана захисником особисто. Слід також звернути увагу і на той факт, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник не заявляли жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомили суд про неможливість прибуття до суду з поважних причин, які б були підтверджені відповідними документами.

Тому враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 26 липня 2022 року серії ААД № 338343 (а.с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду за допомогою приладу «Драгер» відмовився (а.с. 3);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2022, згідно з яким у зв`язку з виявленням у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нестійка хода, останнього було скеровано до КНП «Стрийська ЦРЛ» , проте ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився (а.с. 4);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 26.07.2022, відповідно до яких вони перебували на чергуванні на блок-посту, який знаходиться на мості у с. Миртюки Стрийського району. Через несправність на мості зупинився автомобіль ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 . Свідок ОСОБА_2 підійшов до автомобіля автомобіля, то зауважив, що водій цього автомобіля перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після цього свідок ОСОБА_3 , який підійшов за ним, зателефонував у поліцію. Після прибуття працівників поліції було встановлено особу водія ОСОБА_1 . На прохання працівників пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6,7);

відеозаписом події від 26.07.2022 на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с. 5);

рапортом поліцейського ВРТ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Любера А. (а.с. 8);

розпискою ОСОБА_5 від 26.07.2022, відповідно до якої останній прийняв від поліцейських автомобіль марки ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , у технічно справному стані, у зв`язку з тим, що водій автомобіля ОСОБА_1 , який є його сусідом, керував цим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції та щодо нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП. Зобов`язався зберігати його до повного витверезіння ОСОБА_1 (а.с.9).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з наявного відеозапису у матеріалах справи на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , 26.07.2022 при вїзді на міст, де знаходиться блок-пост, він побачив автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який з незрозумілих причин зупинився та «заглох». Водій в подальшому пробував запустити двигун, проте автомобіль не заводився. ОСОБА_2 підійшов до автомобіля , сказав водієві включити аварійну сигналізацію та допоміг відкотити машину на узбіччя. При цьому свідок у поясненнях зазначив, що може чітко сказати, що вказаний водій є ОСОБА_1 .

Ці показання свідок ОСОБА_2 підтвердив і у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не погоджується з твердженням захисника, що судом безпідставно не взято до уваги пояснення ОСОБА_4 , який стверджував, що це він був за кермом, а не ОСОБА_1 . Свою відсутність на місці події ОСОБА_4 пояснив тим, що у зв`язку з поломкою автомобіля він пішов шукати автомеханіка.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що за кермом автомобіля був ОСОБА_4 . Про перебування ОСОБА_4 на місці події не повідомили ні свідки, ні сам ОСОБА_1 .

Свідки підтвердили, що ОСОБА_1 говорив, що за кермом був його друг ОСОБА_6 , проте сам ОСОБА_6 , який підійшов до автомобіля, відмовився підтвердити, що це він керував автомобілем.

Апеляційний суд розцінює критично надані у суді першої інстанції показання ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 , та вважає, що таким чином він намагався допомогти синові уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Олексишина Ігоря Богдановича - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах