ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/5311/21 Номер провадження 33/814/345/22Головуючий у 1-й інстанції Лях М.Ю. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 11 березня 2021 року о 00:10 год. за адресою м. Харків, вул. Челюскінців, 66, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме - розширені зіниці очей, які не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує на неповне з`ясування всіх обставин по справі, не надання оцінки його письмовим поясненням, порушення судом норм процесуального права розгляд справи без його участі.

Також вважає, що суд формально розглянув справу, оскільки в судовому рішенні стосовно нього зазначені інші прізвища водіїв.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ОБ №178136 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями правопорушника «не згоден, дуже поспішаю до хворої матері»,

поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

направленням на огляд, яке в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, долучено до матеріалів справи,

записами бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долученого до справи відеозапису з бодікамери працівника поліції, в зв`язку з виявленими ознаками у ОСОБА_1 можливого наркотичного сп`яніння, працівником поліції о 00:25 год. 11.03.2021 було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній не відреагував, відійшов та почав телефонувати, а згодом вести телефонне спілкуватися.

В подальшому, після залучення двох свідків, о 00:50 год. ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному заклад з роз`ясненням, що на місці зупинки такий огляд на проводиться.

На вказані пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 відповідав суперечливо, зазначаючи «Да», а потім «Нет», то погоджувався їхати до медичного закладу, то відмовлявся, але після запрошення присісти в патрульний автомобіль для проїзду до медичного закладу, відійшов та почав з кимось спілкуватися по телефону. При цьому, правопорушник був попереджений, що не надання конкретної відповіді щодо проходження чи не проходження огляду буде розцінено як факт його ухилення від проходження огляду.

Зважаючи на таку непослідовну поведінку ОСОБА_1 щодо намірів проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, його дії були розцінені поліцейськими як небажання проходити огляд, що свідчить про порушення п. 2.5 ПДР України.

Посилання апелянта на формальний розгляд судом його справи, зокрема взяття до уваги в якості доказу лише протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що місцевий суд здійснив розгляд справи у відповідності до вимог КУпАП, дослідив належним чином зібрані докази в їх сукупності, яким надав належну правову оцінку, про що зазначено в тексті мотивувальної частини постанови і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, наявне в матеріалах справи направлення на огляд, яке зазвичай в разі згоди водія пройти огляд в медичному закладі залишається в ньому, в даному випадку долучено до справи.

Доводи апелянта щодо наявності в постанові про адміністративне правопорушення стосовно нього прізвищ інших водіїв не свідчать про формальний розгляд справи та усуваються шляхом виправлення описки в судовому рішенні.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться зібраними по справі доказами та не спростовані притягнутим.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна