ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: частина перша статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 жовтня 2021 року близько 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив насильство у сім`ї психологічного характеру відносно зятя ОСОБА_2 , що полягало в залишенні образливих записок на дверях, образ в телефонних розмовах та СМС-повідомленнях, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що з оскарженою постановою він не погоджується, адже місцевим судом не було досліджено докази у повному обсязі, а розгляд справи проводився без участі ОСОБА_3 .

Також скаржник зазначає про порушення його процесуальних прав передбачених статтею 268 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Зі змісту положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, згідно з Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання, або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Судом першої інстанції вищевказане було враховано, а вимоги закону при винесенні постанови, дотримано в повному обсязі.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 708939 від 24 листопада 2021 року (а.с.1); заявою та поясненнями ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_3 (а.с.4-5), рапортом працівника поліції (а.с.6) та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.8).

У сукупності ці докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства, а саме умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що тягне за собою відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Враховуючи вищезазначене, викладені у постанові висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та правильності кваліфікації його дій за частиною першою статті 173-2 КУпАП, є правильними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджені матеріалами справи.

Висновки суду

Відповідно до положень статті 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суддя приймає рішення про малозначність правопорушення керуючись своїм суб`єктивним ставленням до події вчиненого правопорушення та призначає усне зауваження лише після оцінки всіх обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Оцінивши наслідки адміністративного правопорушення, переконавшись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, дослідивши дані про особу порушника, який є пенсіонером, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року скасувати.

На підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосивши ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль