Номер провадження: 33/813/713/22
Номер справи місцевого суду: 946/2067/22
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постаново Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС в Одеській області 16.08.2013 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто стягнуто з цієї особи в доход держави 17000 (сімнадцять тисяч) грн, а також позбавлено його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС в Одеській області 16.08.2013 року, судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 26.05.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 року.

Апелянт зазначає, що за кермом був не він, а інша особа, що підтверджується показами свідка.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що у зазначений день, точну дату не пам`ятає, товариш ОСОБА_3 попросив його сісти за кермо автомобіля та поїхати до м. Ізмаїла забрати матір з роботи. Оскільки ОСОБА_3 вживав алкоголь, він погодився на прохання останнього. Заїхавши в м. Ізмаїл, вони зупинились перед блокпостом. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та попросив його пересісти на пасажирське сидіння. Через деякий час до них під`їхали працівники поліції та почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він нібито керував автомобілем на підпитку. ОСОБА_3 заперечував факт керування транспортним засобом. Після цього, до нього підійшов працівник поліції по прізвищу ОСОБА_4 , перезарядив автомат та пригрозив, що у разі якщо він заперечуватиме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він буде стріляти або вдарить йому по обличчю. Він злякався та підписав письмові пояснення, згідно з якими ОСОБА_1 керував автомобілем. На додаткові питання пояснив, що працівник поліції ОСОБА_5 , яка відбирала письмові пояснення, тиск на нього не здійснювала. Знаходячись з ОСОБА_5 вдвох в автомобілі, він їй не повідомляв про те, що на нього здійснювався тиск і що насправді він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом першої інстанції було безпідставно невзято до уваги вказані свідчення.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

При цьому, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП, як під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції, так і під час перегляду судом апеляційної інстанції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025077 від 19.03.2022 р. вбачається, що 19.03.2022 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ Lanos» державний номер НОМЕР_2 по вул. Нахімова, 447 в м. Ізмаїлі Одеської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та у медичному закладі у встановленому законом порядку.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п. 1.1. ПДР ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч. 1 п. 1.10 ПДР, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що він не керував автомобілем, вказане також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, відзнятого на місці події.

Зазначене також підтверджується свідченнями ОСОБА_2 , що був допитаний судом першої інстанції у якості свідка та у судовому засіданні 16.05.2022 року підтвердив, що саме він знаходився за кермом автомобіля та свідченнями ОСОБА_5 , яку було допитано у якості свідка в суді апеляційної інстанції у судовому засіданні 03.10.2022 року.

У судовому засіданні було також оглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Доводи апелянта у скарзі, що матеріали справи не містять доказів щодо його винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обгрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_6 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.В. Князюк