ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вирішено вважати ОСОБА_1 позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік з дня винесення постанови про позбавлення такого права.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 22.07.2022 року о 22 год. 31 хв. на трасі Н-10, 221 км в с. Лужани Кіцманського району Чернівецької області керував транспортним засобом «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного та у лікаря нарколога в законному порядку в м. Чернівці по вул. Миколаївська, 30А, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає, що дана постанова винесена з

ЄУНСС №718/1546/22 Головуючий у І інстанції: Скорейко В.В.

Провадження №33/822/693/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення та дослідження обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 245, 280 КУпАП при розгляді адміністративного провадження щодо нього.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б дали підстави дійти до категоричного висновку про наявність в його діях як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що його захисником 21.10.2022 року було подано апеляційну скаргу в його інтересах, однак Чернівецьким апеляційним судом 31.10.2022 року, було винесено постанову про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Тому повторно звертається із апеляційною скаргою до суду та просить визнати поважними причини пропущення строку на оскарження та поновити строк й надати йому можливість скористатися своїм правом і довести свою невинуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Так, згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, захисником Колчановим Р.В. 21.10.2022 року в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. Однак, Чернівецьким апеляційним судом 31.10.2022 року було винесено постанову про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, так як у порушення ч.2 ст. 271 КУпАП адвокат не надав суду витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 01.11.2022 р. повторно звернувся з апеляційною скаргою, за таких обставин, строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений із поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах аргументи адвоката Колчанова Р.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час слухання справи, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, в даному випадку, ОСОБА_1 вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Пунктом 2.5 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, … під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги останнього, підтверджується наявними у справі доказами.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №244055 від 23 липня 2022 року вбачається, що 22.07.2022 р. о 22 год. 31 хв., Чернівецька область, Кіцманський р-н, с. Лужани, траса Н10, 221 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного та у лікаря нарколога в законному порядку в м. Чернівці по вул. Миколаївська, 30А, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та в порушенні вимог п.2.5 ПДР України.

З протоколом ОСОБА_1 ознайомився, про незгоду з вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю інкримінованого йому правопорушення останній не зазначив, від підписання протоколу відмовився.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України підтверджується наступними доказами:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння в ЧОНД складеного о 23 год. 15 хв. 22.07.2022 р., так як у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови;

- відеозаписом №476967, №476579 з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано пасивну відмову ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

- висновком №1528 складеним лікарем ОСОБА_2 , засвідченим підписом й печаткою останнього, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження.

Більше того, як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія - НОМЕР_3 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серія НОМЕР_4 .

Отже, вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, в своїй апеляційній скарзі та в письмовому поясненні ОСОБА_1 , вказує, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, а наполягав на відібранні в нього зразків крові, однак до його прохання не дослухались працівники поліції та лікар-нарколог.

Однак, такі твердження апелянта не заслуговують на увагу суду.

Зокрема, відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Отже, в працівників поліції та в медичних закладах є порядок та послідовність дій проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно, спочатку особі пропонують пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, якщо особа з виявленим результатом не згідна, тоді вже пропонується надати біологічний матеріал.

Таким чином, процедура медичного огляду ОСОБА_1 не порушено, а лише свідчить про пасивну відмову правопорушника від огляду, тобто він погодився на огляд, однак бажав його проведення в інший спосіб, тим самим вважав, що він не відмовився від проходження огляду.

Зазначені докази в справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що на пропозицію працівника поліції та лікаря пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 фактично відмовився (пасивно відмовився), а отже, співробітник патрульної поліції мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи, відповідають критерію належності, допустимості, і свідчать про неправомірність дій самого правопорушника ОСОБА_1 .. За таких обставин, доводи апелянта щодо його невинуватості, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Отже, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Варто уваги й те, що будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено, а дії працівників поліції не були предметом розгляду в суді та ним не оскаржувалися і таке рішення в суд апеляційної інстанції ним надано не було.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України, а районним судом вірно встановлено, що останній порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, і висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2022 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська