ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал, що надійшов з Харківської митниці ДМС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0379/80700/21, 14.07.2021 о 14 год. 39 хв. в зоні митного контролю МАПП Гоптівка Харківської митниці з України в напрямку Російської Федерації по смузі руху піша хода перетинав митний кордон України гр-н РФ ОСОБА_1 .

Під час усного декларування гр-н ОСОБА_1 заявив про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню, оподаткуванню, заборонених або обмежених до переміщення.

Однак, при здійсненні подальшого митного огляду його особистих речей, в барсетці без ознак приховування, було виявлено 2 металевих монети номіналом «Рубль 1741 року» та «Рубль 1789 року» з ознаками старовини, про які гр-н ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою під час перетину митного кордону України.

Відповідно до Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2002 за № 571/6859 Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, згідно Додатку 1 до п.1.5, на вивезення монет до 1960 року включно, потрібен дозвіл Державної служби контролю, тому відповідно до ст.ст. 197, 371 МК України вони обмежені до переміщення і підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.

По даному факту у відношенні гр-на ОСОБА_1 був складений протокол про про порушення митних правил за ознаками ст. 472 МК України, вищезазначені монети на підставі ст.511 МК України вилучені та передані на зберігання до комори Харківської митниці.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд, у відповідності зі ст. 268 КпАП України, розглядає справу за його відсутності.

В ході розгляду справи в судовому засіданні представник Харківської митниці ДМС Тупікова О.О. підтримала обставини, викладені в протоколі про порушення митних правил №0379/80700/21 відносно ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 472 МК України, виходячи з наступного.

Диспозицією ст. 472 МК передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму «єдиного вікна» відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом, для здійснення митних формальностей можуть використовуватися паперові примірники таких документів, надані декларантом або уповноваженою ним особою.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, визначає коди товарів згідно з УКТ ЗЕД, на переміщення яких через митний кордон України у відповідному напрямку встановлено обмеження, та розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та на єдиному державному інформаційному веб-порталі «Єдине вікно для міжнародної торгівлі».

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються КМУ, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.2 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 №450 товари декларуються шляхом подання митному органу, серед іншого, митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, а згідно п.2.8.3 Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого наказом МФУ 28.05.2012 №614 «Заповнення підпункту 3.3 «Товари, переміщення яких через державний кордон України обмежено (здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади) або заборонено» здійснюється шляхом проставлення позначки у відповідній рамці: «Так» - за наявності товарів переміщення, «Ні» - за їх відсутності». Тобто, товарами переміщення яких через державний кордон України обмежено є такі товари, переміщення яких через державний кордон України здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258, нею визначається порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства) та юридичними особами (суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності будь-якої форми власності, державними та громадськими установами, представництвами іноземних компаній, дипломатичними представництвами, міжнародними організаціями тощо).

Додаток 1 до вказаної Інструкції наводить перелік сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен.

Відповідно до п. 12 вказаного додатку не потрібен дозвіл Державної служби контролю на вивезення значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 р. включно).

Системний аналіз вказаного законодавства дозволяє зробити висновок, що дія Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України розповсюджується виключно на вивезення саме культурних цінностей, при цьому зазначені в додатку 1 предмети для вивезення не потребують дозволу Державної служби контролю незалежно від того чи є культурною цінністю.

Разом з тим, вказана інструкція не визначає порядку отримання дозволу Державної служби контролю для предметів, які не є культурною цінністю, тобто вона регулює порядок вивезення культурних цінностей та не стосується предметів, які не є культурними цінностями.

Згідно висновку мистецтвознавчої експертизи №2629/21 за матеріалами справи №0379/80700/21 від 06.08.2021, надані на дослідження дві сувенірні монети до культурних цінностей не належать. Загальна вартість двох сувенірних монет на антикварному ринку України станом на 14.07.2021 становить сімсот гривень (а.с. 17-18).

Таким чином, з огляду на експертний висновок зазначені монети не є товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, зокрема «Інструкцією про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», а тому під час проходження ОСОБА_1 митного контролю вони не підлягали обов`язковому декларуванню, що виключає в діях останнього склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З огляду на викладене, враховуючи висновок мистецтвознавчої експертизи №2629/21 за матеріалами справи №0379/80700/21 від 06.08.2021, при складанні протоколу про порушення митних правил не було конкретизовано, які саме обмеження щодо переміщення вказаних вище монет були порушені ОСОБА_1 .

Рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зазначене також узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Таким чином, надані суду матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил за ст. 472 МК України та судом не встановлено наявності об`єктивної сторони складу правопорушення, а тому справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 458, 467, 472, 487, 527 МК України, ст. 247, 283, 285, 287, 289 КУпАП, суд, -

Ухвалив:

Справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0379/80700/21 від 14.07.2021: монета з написами: на аверсі «Б.М. ЕКАТЕРИНА ІІ ІМП И САМОД. ВСЕРОСС.» та на реверсі «РУБЛЬ 1789 МОНЕТА» - 1 шт.; монета з написами: на аверсі «Б.М. ЕЛИСАВЕТЬ І ІМП И САМОД. ВСЕРОС. СПБ» та на реверсі «РУБЛЬ 1741 МОНЕТА» - 1 шт. - повернути ОСОБА_1 .

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.О. Муратова