Справа № 346/3830/22
Провадження № 3/346/2434/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

захисника: Федасюка Л.Д.

розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бердихів, Яворівський район, Львівська область, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №289680 ОСОБА_1 01.09.2022 року протягом дня в АДРЕСА_1 вчиняла відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, яке виражалося у формі образ нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, заперечувала проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Суду пояснила, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення можливо і мали місце, але не в тому розумінні, про що зазначив потерпілий. Дійсно вони посварились, але саме потерпілий спровокував її на сварку. Ще в 2007 року потерпілий сказав їй, що вони розлучились, проте як з`ясувалось сказав неправду. При цьому він протягом тривалого часу в їх квартирі то проживає, то не проживає, хоча вона і належить йому. Також він обіцяв їй, що переїде жити в інше місце, проте витрат на утримання квартири не несе, але лише висловлює періодично якісь претензії на її адресу. Зазначила, що саме потерпілий постійно ображає її.

Захисник Федасюк Л.Д. заперечив проти складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, просив провадження у справі закрити, оскільки особою, уповноваженою на складання протоколу не доведено факт спричинення психологічної шкоди потерпілому, а тому виключається можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Надав письмові пояснення, в яких зазначив, що протягом тривалого часу, а саме: з 2015 року після хвороби їх спільної з ОСОБА_2 доньки, у ОСОБА_2 суттєво змінилась поведінка, яка зазвичай носить неадекватний характер. Вона постійно придирається до нього, нецензурно виражається на його адресу, ображає. Він зі свого боку, щоб не провокувати ситуацію часто виїжджає зі своєї квартири то до рідних, то на лікування, але це ситуацію не покращило.

Так вина ОСОБА_3 згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, особою, уповноваженою на складання протоколу, обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №289680 від 13.09.2022 року, який містить відомості щодо дати (01.09.202 року), часу (протягом дня), місця (квартира АДРЕСА_2 ) та способу (образи нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою) вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №291248 від 13.09.2022 року, згідно якого стосовно ОСОБА_4 винесено терміновий заборонний припис строком на дві доби з 12:00 години 13.09.2022 року по 12:00 години 15.09.2022 року;

- заявою ОСОБА_2 від 01.09.2022 року, в якій він просить прийняти міри до його дружини ОСОБА_1 у зв`язку з постійними (протягом року) образами, наклепами, надуманими претензіями щодо нанесення їй побоїв, зазначивши, що вона постійно його ображає та провокує до скандалів та хоче, щоб він виїхав з квартири;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеною поліцейським Коломийського РВП від 13.09.2022 року, згідно висновків якого у ОСОБА_1 визначено рівень небезпеки, як низький.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з?ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення насильства в сім?ї, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров?ю потерпілого.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст. 173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 якого домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов?язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров?ю особи, відносно якої вчинені такі дії. Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров?ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров?ю потерпілого. Обов?язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров?ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не доводять того факту, що ОСОБА_1 застосувала психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду психічному здоров?ю потерпілого, оскільки висновки зроблені щодо наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення зроблені лише на підставі показань потерпілого.

Оцінюючи досліджені докази, зокрема показання ОСОБА_1 та потерпілого, суд приходить до висновку, що позиції останніх є взаємовиключними. Аналогічної позиції сторони дотримувались і під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, проте особою уповноваженою на складання протоколу відповідні протиріччя усунуто не було, хоча вона і не була позбавлена можливості опитати можливих свідків.

Крім того, з рахуванням позиції і ОСОБА_1 і потерпілого, можна дійти висновку, що між сторонами в даному провадженні існують протягом тривалого часу конфлікті відносини, пов`язані із зустрічними претензіями один до одного щодо права користування квартирою.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім викладеного, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте протокол відносно ОСОБА_1 в порушенням вимог ст. 254 КУпАП складено 13.09.2022 року, тоді як порушення мало місце 01.09.2022 року, тобто через дванадцять днів після виявлення інкриміноваоного правопорушення.

Відповідно ж до позиції Верховного Суду від 31.01.2019 року в справі №760/10803/15-а аналіз правових положень ст. ст. 254, 268 КУпАП дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Позбавлення особи можливості реалізувати надані їй права, які передбачені ст. 268КУпАП, на думку суду касаційної інстанції, не має форму незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Наведене свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а тому не може вважатись належним доказом з огляду на вимоги ст. 252 КУпАП.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 173-2, 247, 250-252, 254, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська