Справа 362/5405/21
Провадження 3/362/44/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працює водієм в ТзОВ «Технобуд»,

за статтею 124 КУпАП.

встановив:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 321299 від 21.09.2021, складеного поліцейським взводу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області лейтенантом поліції Штуковським Д.С., 21.09.2021 о 09:01 год. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 58 км. + 700 м. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo FM 6X4, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 ПДР України, під час зміни напрямку руху та перестроюваня, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, у результаті чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт вини у вчиненні цього правопорушення. Пояснив, що того дня він здійснював рух на вантажному автомобілі з напівпричепом на вказаному відрізку дороги. Його транспортний засіб рухався другим у «колоні» з трьох вантажних автомобілів. Переконавшись в безпечності маневру, почав здійснювати обгін автомобіля попереду і коли зрівнявся з тим автомобілем, який мав намір обігнати, відчув різкий удар ззаду. Невідкладно зупинився відповідно до ПДР на узбіччі дороги, щоб не обмежувати рух автомобілів. Наголосив, що на момент початку обгону жодних перешкод не мав та нікому не створював перешкод, автомобіль водія ОСОБА_2 не бачив взагалі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Писаренко М.О. (діє на підставі адвокатської угоди № 1/18-LA від 18.10.2021 та ордеру серія КВ № 846585 від 18.10.2021) у судовому засіданні пояснив, що причиною цієї ДТП було порушення ПДР саме водієм ОСОБА_2 , яка рухалася на автомобілі з великою швидкістю, а тому не змогла відповідно зреагувати на дорожню обстановку. Звернув увагу суду на локалізацію пошкоджень причепа автомобіля Volvo, а саме пошкодження цього причепа ззаду. Також надав суду докази порушення правил ПДР водієм ОСОБА_2 двічі того ранку до моменту пригоди, зокрема: 21.09.2021 о. 08:13 год. зафіксовано швидкість 121 км/год. та 21.09.2021 о 08:34 год. зафіксовано швидкість 89 км/год. Окремо зауважив суду на ряд порушень з боку працівників поліції при складані вказаного адміністративного матеріалу. Просив суд закрити провадження у цій справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу цього правопорушення.

Інший часник ДТП ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що рухалась на автомобілі у лівій смузі для руху зі швидкістю близько 80 км/год., жодних ПДР не порушувала, несподівано для неї саме водій ОСОБА_1 , виконуючи маневр перестроювання, не переконався у безпечності цього маневру та несподівано для неї виїхав на її смугу руху, що і призвело до даної пригоди. Оскільки все відбулося дуже швидко, то вона не змогла відповідно зреагувати.

Представник ОСОБА_2 адвокат Пилипченко О.О. (діє на підставі договору б/н від 27.09.2021) підтримав позицію ОСОБА_2 та вважає, що вина ОСОБА_1 доведена повністю матеріалами справи. Наголосив, що ОСОБА_2 швидкісного режиму не порушувала, а посилання на цей факт сторони захисту є надуманим. Погодився, що того ранку о 08:34 год. на відрізку автодороги М-05 Київ-Одеса 35 км. + 240 м. вона порушила швидкісний режим, однак якщо з того місця і часу математичним шляхом розрахувати її швидкість, то вона складає 106 км/ год., а не 150 км/год., на що вказує сторона захисту. Вважає, що висновок експерта є неточним, бо на багато запитань експерт не відповів, а при розрахунках взяв на основу перевищення ОСОБА_2 швидкості для руху. Просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

У процесі розгляду цієї справи судом розглянуто ряд клопотань учасників, які брали участь у її розгляді.

Зокрема, за клопотанням представника ОСОБА_1 судом 09.12.2021 призначено судову автотехнічну експертизу за результатами чого судом отримано висновок № СЕ-19/111-2163165-ІТ від 31.05.2022.

Також учасники цієї справи клопотали перед судом про виклик свідків: представник ОСОБА_2 просив суд викликати свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ; представник Оніщука С.В. свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , безпосередніх очевидців ДТП, а також працівників поліції, які оформляли цей матеріал.

Поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду пояснення, що за викликом по лінії 102 прибули на місце пригоди, автомобіль Toyota Land Cruiser знаходився у кюветі на узбіччі, а вантажний автомобіль - на узбіччі попереду. На схемі ДТП відобразили фактичні відомості, оформили протокол на водія ОСОБА_1 , оскільки за поясненнями водія Toyota Land Cruiser саме він порушив ПДР України. Пояснили, що на місці пригоди були і інші водії, однак пояснення у них не відбирали,вважаючи, що вони є зацікавленими особами.

Свідок ОСОБА_4 , товариш ОСОБА_2 , пояснив суду, що прибув на місце пригоди, там були працівники поліції, які оформили протокол.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що того дня вони в складі трьох вантажних автомобілів рухались на вказаному відрізку автодороги, він рухався зі швидкість близько 60-65 км/год. попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , тобто першим у «колоні». Водій ОСОБА_1 почав виконував маневр обгону його транспортного засобу, коли їхні автомобілі зрівнялися, то почув звук удару. Вони невідкладно зупинились на узбіччі, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху. З досвіду водіння вантажівки пояснив, що виконати маневр перестроювання, зважаючи на габарити автомобіля (довжина 17 м.), необхідно значний проміжок часу для його виконання. Вважає, що водій ОСОБА_1 , здійснюючи цей маневр, діяв у відповідності до ПДР України.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, дійшов до висновку про таке.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

П. 1.5 ПДР України вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Так, пункт 2.3 «б» ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України, водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Щодо оцінки досліджених судом доказів, суд виходить з такого.

Так, з висновку експерта № СЕ-19/111-2163165-ІТ від 31.05.2022 убачається, що відстань між автомобілем Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем Volvo FM 6X4, д.н.з. НОМЕР_1 , в момент початку зміни напрямку руху останнього, відповідно до заданих параметрів руху вказаних автомобілів становив 525 м.

При цьому, зупиночний шлях автомобілем Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , за даний конкретних обставин, складає 209,6…284,0 м., а тому водій ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути ДТП шляхом зменшення швидкості автомобіля Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, суд констатує, що незважаючи на протилежність пояснень в обох варіантах висновків судового експерта (варіант 1 відповідно до пояснень ОСОБА_2 , варіант 2 відповідно до пояснень ОСОБА_1 ) констатовано невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам ПДР України.

Водночас, суд зауважує, що розглядає справу в межах складу та обставин адмінправопорушення, який зазначений в протоколі.

Крім того, у вищезазначеному висновку експерта констатовано, що відповідно до варіанту 1 (відповідно до пояснень ОСОБА_2 ) у діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 10.3 ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП., тоді як відповідно до варіанту 2 (відповідно до пояснень ОСОБА_1 ) експертом з технічної точки зору не вбачається невідповідностей у діях водія ОСОБА_1 вимогам п. п. 10.1, 10.3 ПДР України та його дії з технічної точки зору не перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Отже, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд враховує і інші докази, досліджені судом.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_6 видно, що він був безпосереднім очевидцем подій. Того дня рухався по автодорозі Київ-Одеса у правій смузі для руху і його транспортний засіб зліва обігнав автомобіль джип на великій швидкості. Потім водій цього автомобіля, не гальмуючи, в`їхав в задню частину причепа, який рухався попереду. Від зіткнення автомобіль джип відкинуло на його смугу для руху (праву), що змусило його застосувати екстрене гальмування. Потім джип вилетів на узбіччя дороги в лісосмугу. Він зупинився, допоміг вибратися водієві з автомобіля, запитав чи є пасажири у цьому автомобілі, чи потрібна медична допомога. На його запитання у водія куди так поспішала, вона відповіла, що рухалась зі швидкістю 140 км/год. та не розуміє звідки з`явився автомобіль, у який вона в`їхала. У подальшому були викликані працівники поліції.

Ці письмові пояснення повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 , вони у сукупності є логічними і послідовними, а тому у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

Крім того, з наданих учасниками ДТП фотознімків локалізації пошкоджень транспортних засобів обох водіїв видно, що точкою контактування транспортних засобів є передня частина автомобіля Toyota Land Cruiser водія ОСОБА_2 та задня ліва частина причепа автомобіля Volvo FM 6X4 водія ОСОБА_1 . Це підтверджується і даними пошкоджень, внесених в схему ДПТ, яка підписана обома учасниками пригоди. Отже, вказана пригода сталась вже при русі автомобіля Volvo FM 6X4 у лівій смузі для руху, це не заперечується і учасниками справи.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень представника ОСОБА_2 щодо швидкості руху її автомобіля, оскільки, на відміну від часу та відстані, швидкість руху транспортного засобу не може бути сталою величиною.

На думку суду, водій ОСОБА_1 у даній конкретній дорожній обстановці, при здійсненні маневру перестроювання, не мав об`єктивної можливості виявити перешкоду автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , що у той момент перебував на відстані 525 м., доказів протилежного суду не надано, а тому суд вважає, що докази, наявні в матеріалах справи, не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п. п. 2.3б, 10.1, 10.3 ПДР України.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У силу статті 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 26.01.2021 руку (справа №537/1916/18), при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху, що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, які за аналогією права із кримінальним процесом притаманні і КУпАП, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Зважаючи на викладене, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку про недоведеність у даному випадку вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за вiдсутністю подiї і cкладу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко