Справа №469/51/22
Провадження № 33/812/108/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яку ухвалив Березанський районний суд Миколаївської області, під головуванням судді Гапоненко Н.О. у приміщенні цього ж суду 01 червня 2022року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17 000 гривень,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 298424 від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 14 січня 2022 року о 02.55 год. на 55 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Одеська, 1, керував транспортним засобом "NISSAN ALMERA", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія, та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

24 червня 2022 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав через Березанський районний суд Миколаївської області засобами поштового зв`язку, яка надійшла до суду 01 липня 2022 року, апеляційну скаргу на вказану постанову з пропуском строку на її подачу та клопотанням про його поновлення.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_1 вказував, що під час постановлення оскаржуваної постанову він не був присутній у судовому засіданні, оскільки проходить службу у Збройних силах України, що підтверджується наявним в матеріалах справи наказом командира військової частини. Про існування постанови суду першої інстанції дізнався 23 червня 2022 року, коли зателефонував до канцелярії суду.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, 28 червня 2018 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Осовська та інші проти України», у якому встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з недотриманням принципу юридичної визначеності. При цьому у пунктах 26, 27 рішення суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» пункт 61). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти росії» пункт 52).

Хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справах «Пономарьов проти України» пункт 41, та «Устименко проти України» пункт 47).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Отже, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справах «Александр Шевченко проти України» п. 27, та «Трух проти України»).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, яка розглядається, вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 298424 від 14 січня 2022 року, про що свідчить його особистий підпис на протоколі та надання письмових пояснень (а.с. 1,4), а також про перебування цього протоколу у провадженні Березанського районного суду Миколаївської області та про призначення до розгляду судом справи про адміністративне правопорушення. Таке, зокрема, підтверджується особисто поданими до суду заявами ОСОБА_1 на ім`я судді Гапоненко Н.О. про перенесення розгляду справи на іншу дату (а.с. 13,16,22).

01 червня 2022 року у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутній не був. Проте про розгляд справи на вказану вище дату був повідомлений у телефонному режимі 11 травня 2022 року (а.с.20).

Крім того, постанова відносно ОСОБА_1 була винесена судом першої інстанції 01 червня 2022 року, згідно відомостей ЄДРСР постанову надіслано судом до реєстру 02 червня 2022 року, оприлюднена 03 червня 2022 року. Також у матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 копії постанови суду в порядку та у строки, визначені статтею 285 КУпАП, згідно тексту апеляційної скарги він дізнався про оскаржувану постанову зателефонувавши до канцелярії суду 23 червня 2022 року.

За такого, суд приходить до висновку, що особа, яку притягнено до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд судом першої інстанції справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, проте зі змістом оскаржуваної постанови не мала змоги ознайомитися раніше 23 червня 2022 року, поштове повідомлення с оскаржуваною постановою вручено останньому не було, що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся до суду.

Також суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 проходить службу у Збройних силах України, у зв`язку з чим відсутній за адресою свого мешкання.

Статтею 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

За таких обставин, строк на подачу апеляційної скарги по даній справі про адміністративне правопорушення має бути поновлений.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Березанського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія, та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна