Провадження № 33/812/216/22 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Лагода А. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючого - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Лівшенка О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 1 липня 2022 року о 21 годині 10 хвилині в місті Миколаєві по вулиці Індустріальній, 1а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3110, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння за згодою водія на місці зупинки автомобіля за допомогою алкотестеру «Драгер ARLM 0447» встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, з показником в 0,26 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, підписавши у встановленому законом порядку відповідний акт. Від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису з нагрудної камери поліцейського. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі водій ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді через істотні порушення процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду.

Зазначав, що суд помилково не взяв до уваги відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння та невідповідність алкотестеру вимогам технічних засобів за допомогою яких можливо проведення огляду на стан сп`яніння.

При проведенні самого огляду поліцейськими порушені права ОСОБА_1 , так як за наявності його незгоди з результатами огляду на місці зупинки, його не було направлено до закладу охорони здоров`я та не складено відповідне направлення.

Також поліцейськими не було йому роз`яснено яка справа ними розглядається, в чому права та обов`язки водія. Саму постанову винесено відразу на вулиці, начебто відразу після вчинення правопорушення, що не відповідає рішенню Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Посилався на відповідну практику ЄСПЛ та неможливість прийняття як доказу висновку про результати його медичного огляду на стан сп`яніння, які за наявності суттєвих порушень є недійсними.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Маркін С. І. не з`явилися, про дату слухання сповіщалися належним чином, заяв про причини неявки або про необхідність відкладення слухання справи не подали. Справа розглянута за їх відсутністю у відповідності до положень статті 294 КУпАП.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши їх та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння та пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», за наслідками якого встановлено алкогольне сп`яніння у 0,26 проміле, з яким водій погодився, так як підписав як протокол проведення тесту, так і сам протокол про адміністративну відповідальність з поясненням «що вживав протягом дня квас».

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено протоколом проведення тесту та відеозаписом факту самої події (а.с.1-7), що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу проведення тесту, відеозапису з нагрудної камери поліцейського та письмових і усних пояснень водія ОСОБА_1 , останній нібито протягом дня вживав домашній квас, внаслідок чого при зупинці його транспортного засобу у поліцейських склалися обґрунтовані сумніви у його тверезості. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, який підтверджено результатами огляду за показниками алкотестера в 0,26 проміле. ОСОБА_1 погодився з результатами газоаналізатора, про що він поставив свій підпис у відповідному протоколі, та відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с.2-7).

За здійсненим відеозаписом з 21 години 20 хвилини, 21 години 30 хвилини та з 21 години 42 хвилини водію ОСОБА_1 неодноразово роз`яснено порядок проходження медичного огляду, але водій погодився з проходженням огляду на місці зупинки, підписав згоду з результатами огляду та відмовився від проходження огляду у медичному закладі (а.с.7).

За такого усі доводи про незгоду з результатами огляду та бажання пройти його у медичному закладі спростовуються як відеозаписом самої події, так і підписами водія у протоколі та акті огляду.

Суперечать цьому і посилання апелянта на нероз`яснення йому поліцейськими прав та обов`язків. Такі права водію роз`яснювалися поліцейськими неодноразово, що зафіксовано відеозаписом та у протоколі, де водій поставив свою підпис (а.с.1, 7).

Твердження про скорочені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення та посилання на регламентовані підзаконні акти, а також рішення КСУ від 26 травня 2015 року не стосуються встановлених суддею обставин справи, оскільки справа про порушення ОСОБА_1 частини 1 статті 130 КУпАП розглянута судом у межах строків, визначених статтею 38 КУпАП, а рішення КСУ та інші нормативні акти, на які посилається апелянт, стосуються виключно справ про адміністративні правопорушення, які розглядають представниками поліції, як компетентним органом, без складення протоколу про адміністративні правопорушення, а тому ці стандарти не можуть бути застосовані до справ, які підвідомчі судам.

Не є належними і доводи про порядок проходження огляду, який проводиться виключно у медичних установах, оскільки отримав направлення для такого проходження, водій ОСОБА_1 не висловив бажання його пройти у лікарні та поставив підпис про згоду з результатами огляду на місці зупинки (а.с.3-4, 7).

Зазначення ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння суперечить положенням Інструкція № 1452/735, якими визначається, що наявність чи відсутність ознак сп`яніння визначається виключно поліцейськими, а обов`язком водія, в цьому випадку, є проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом відповідному порядку.

При проходженні огляду та складенні протоколу, результату та письмових пояснень у протоколі, водієм ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу дій поліцейських або невідповідності алкотестеру будь-яким вимогам, не висловлено та не зафіксовано.

Не є слушними і посилання ОСОБА_1 на невідповідність алкотестеру Драгер 7510 технічним вимогам, по-перше, за наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 ті газааналізатори (алкотестери), які вже перебувають у користуванні, можуть використовуватися за умови проведення їх періодичної перевірки кожного року; по-друге, за протоколом тестування, алкотестер за допомогою якого проводився огляд вже пройшов перевірку 2 серпня 2021, а отже 1 липня 2022 року строк його відповідності технічним умовам не закінчився; і в-третє, алкотестер «Драгер 7510 ARLM 0447» є сертифікованим технічним засобом, оскільки на нього 2 серпня 2021 року видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5166 строком дії до 2 серпня 2022 року, та в подальшому свідоцтво № НОМЕР_2 строком дії до 26 вересня 2023 року на підставі Декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту регульованого засобу вимірювальної техніки.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені ним в апеляційної скарзі.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова