ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 листопада 2022 рокуСправа №: 695/2472/22
Номер провадження 3/695/1862/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 01.09.2022 о 22 год 50 хв на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», результат позитивний 1,04 ‰ (проміле) тест № 4532 в присутності свідка, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав.

У судовому засіданні захисник адвокат Брус С.М. в інтересах ОСОБА_1 наполягав на закритті провадження у справі про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Дане клопотання аргументував тим, що працівниками поліції грубо порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, визначений Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зазначивши, що огляд на місці зупинки ОСОБА_1 було проведено за допомогою технічного пристрою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», з результатами огляду якого він не погодився, оскільки ставив під сумнів достовірність та правильність роботи даного технічного засобу, тому наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. У приймальному відділенні Золотоніської ЦРЛ ОСОБА_1 надав згоду на проведення огляду лише за допомогою лабораторних досліджень сечі, проте йому було відмовлено та складено протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння за зовнішніми ознаками. Крім того, медичний огляд ОСОБА_1 проводився без відповідного направлення. Також захисник зазначив, що в матеріалах справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду на основі акта медичного огляду, та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проведеного працівниками поліції. Крім того, адвокат Брус С.М. вказував, що після заявленої вимоги ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою лабораторних досліджень працівники поліції повинні були направити його в Черкаський обласний наркологічний диспансер. Також захисник Брус С.М. у судовому засіданні стверджував, що в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «дата народження» не вірно зазначено рік народження ОСОБА_1 , а саме: «1966», правильною датою його народження є « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно з даними паспорта громадянина України. Окрім того, неправильна дата народження також зазначена і в доданих документах до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: в протоколі медичного огляду, що ставить під сумнів процедуру оформлення відносно нього правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, оскільки протокол про адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, за ч. 5 ст. 266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloranandFrancis v. TheUnitedKingdom»[GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкції), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно з п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до вимог п.п. 6,7 розділу 1 вищевказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

Згідно з п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному під відеозапис та/або у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 02.09.2022 серії ААБ №158028, складеним уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 01.09.2022 о 22 год 50 хв у на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», результат позитивний 1,04 ‰ (проміле) тест № 4532 в присутності свідка, чим останній порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис, копію даного протоколу отримав. При цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав, зазначивши, що він керував транспортним засобом. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- результатом тесту газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810», тест №4532 від 01.09.2022, з якого вбачається результат 1,04% (проміле), про що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис;

- рапортом поліцейського СРПП ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції Новодран Е.Б., з якого вбачається, що 01.09.2022 близько 22 год 50 хв на блокпосту траса Н-16, 12 км Золотоноша-Черкаси з прив`язкою до с. Благодатне ним було зупинено автомобіль HYUNDAI TUCSON, яким керував водій ОСОБА_1 , під час перевірки документів у водія було виявлено запах алкоголю з порожнини рота та нечітку мову, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810» показав 1,04% (проміле), з яким ОСОБА_1 був незгідний та повідомив, що бажає пройти огляд в медичному закладі м. Золотоноша;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 , в якому він зазначив, що 01.09.2022 в його присутності працівниками поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810» на що останній погодився. Результат тесту позитивний 1,04 % (проміле). Своїм підписом свідок підтвердив, що з його слів записано вірно;

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 232 від 02.09.2022, згідно з яким у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу якого встановлено відповідно посвідчення водія НОМЕР_2 , за клінічними ознаками попередньо виявлено алкогольне сп`яніння;

- дослідженим долученим до матеріалів справи диском із відеозаписом бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції, на прохання останніх пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager Аlcotest 6810» ОСОБА_1 надав згоду та здійснив продув вказаного спеціального технічного засобу. Після цього, у зв`язку з незгодою з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд було проведено в лікарні. У медзакладі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом дослідження у видихувальному повітрі за допомогою приладу «Алкофор», тому оскільки ОСОБА_1 взагалі від проходження медичного огляду останній не відмовлявся, було проведено об`єктивний огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатом якого встановлено, що дійсно ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та за його результатом лікарем складено висновок, з яким ОСОБА_1 ознайомився та підписав особисто.

Дії працівника поліції в частині правомірності та підставності складання протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом поряду. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подавав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ним зі складеним відносно нього протоколом про правопорушення.

Крім того, ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

З системного аналізу положень ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП вбачається, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП стосовно певного водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а саме - вилучення посвідчення водія, відсторонення від керування транспортними засобом, огляд на стан сп`яніння. З оглянутих матеріалів вбачається докази того, що такі дії вживалися і застосовувалися вилучилося посвідчення водія та відсторонено ОСОБА_1 від керування.

Окрім цього, провина ОСОБА_1 також підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні 07.10.2022 зазначила про те, що вона обіймає посаду завідувача відділення екстренної невідкладної медичної допомоги, лікар медицини невідкладних станів. У ніч з 01.09.2022 на 02.09.2022 вона перебувала на зміні у КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, о 00 год 07 хв працівником поліції ОСОБА_4 для проведення огляду на стан сп`яніння був доставлений ОСОБА_1 , який наполягав на проведенні медичного огляду лише шляхом відібрання зразка сечі для лабораторного дослідження. Свідок повідомила ОСОБА_1 , що в Золотоніський ЦРЛ не має відповідної лабораторії, в умовах якої можливо провести дослідження зразків біологічного середовища, а пройти освідування можливо лише за допомогою застосування приладу «Алкофор», або провести огляд за зовнішніми ознаками. Оскільки, на місці зупинки водій вже проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду за допомогою приладу «Алкофор», лікар склала протокол медичного огляду за зовнішніми ознаками. Особисті дані обстежуваної особи вона встановила з наданого поліцейським посвідчення водія.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм недовіряти у суду немає.

З огляду на викладене, а саме на сукупність досліджених та оцінених судом доказів, підстав для закриття справи судом, як про це просив в судовому засіданні захисник, не встановлено, оскільки беззаперечно доведено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «дата народження» невірно зазначено рік народження ОСОБА_1 , та така ж помилка наявна і в протоколі медичного огляду, що є порушенням чинного законодавства, суд зазначає про таке.

Згідно з вимогами п.4 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого рішенням НАЗК від 09 червня 2016 року № 5, з подальшими змінами, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи Національного агентства, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; наявність чи відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з наданим під час судового розгляду справи ОСОБА_1 паспортом громадянина України Серія НОМЕР_3 , виданим 07.04.1999 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , датою народження останнього є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданого ОСОБА_1 працівникам поліції під час зупинки 01.09.2022 для встановлення його особи посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 15.07.1997 датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт надання ОСОБА_1 посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 15.07.1997 працівникам поліції під час зупинки 01.09.2022 для встановлення його особи стверджується також наявними в матеріалах справи відеозаписами з бодікамер поліцейського.

На фотокартках і в паспорті громадянина України Серія НОМЕР_3 , виданого 07.04.1999 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_1 , і в посвідченні водія серія НОМЕР_2 від 15.07.1997, виданого на ім`я ОСОБА_1 зображена одна й та сама особа - ОСОБА_1 , що також не заперечувалось останнім під час розгляду судом даної справи.

Суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_1 причетний до адміністративного правопорушення виходячи з вимог п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974, якою передбачено, що кожний транспортний засіб чи склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Судом встановлено, що при оформленні даного адміністративного матеріалу поліцейським СРПП Золотоніського РВП старшим сержантом поліції Бузовським О.В. було внесено особисті дані ОСОБА_1 з наданого ним посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 15.07.1997, виданого на ім`я ОСОБА_1 , яке в подальшому було вилучено. Крім, того протокол складався в присутності ОСОБА_1 і він з ним був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, наявні в паспорті громадянина України та посвідченні водія розбіжності у даті народження ОСОБА_1 , суд відхиляє твердження сторони захисту в цій частині як безпідставні.

Щодо доводів сторони захисту, що медичний огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я був проведений неповно та з порушенням вимог Інструкції, суд зазначає про таке.

Судом враховано, що на відеозаписі з бодікамер поліцейських ОСОБА_1 спочатку дає працівникам поліції пояснення про те, що вживав алкогольні напої, про що також зазначив під час огляду у лікарні. Також, встановлений у висновку лікаря факт сп`яніння не заперечує.

Крім того, з даного відеозапису вбачається, що після проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції було складено та надано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення, який був останнім підписаний без будь-яких заперечень та зауважень щодо невідповідності зазначених у ньому обставин.

Окрім цього, суд бере до уваги покази ОСОБА_1 , який в судовому засіданні 23.09.2022 визнав факт керування транспортним засобом HYUNDAI TUCSON 01.09.2022 в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, відповідно до листа КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради № 1724 від 21.11.2022 лікар ОСОБА_3 проводила огляд ОСОБА_1 після надання працівниками поліції направлення на огляд, тому суд вважає за вказаних обставин медичний огляд проведеним у відповідності з вимогами КУпАП та Інструкції.

Крім того, суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи письмового направлення водія на огляд до медичного закладу не може бути підставою для визнання процедури проходження огляду на стан сп`яніння такою, яка є підставою для закриття провадження, оскільки надані матеріали справи, як і надані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у повному обсязі підтверджують факт пропонування працівниками поліції пройти саме огляд в медичному закладі, що за своїм змістом є направленням.

Також суд бере до уваги, що законодавча вимога про складення письмового направлення водія на огляд до медичного закладу введена в дію ще до внесення змін до порядку проведення огляду на стан сп`яніння та порядку фіксування відмови від його проходження, тобто без здійснення відповідного відеозапису порядку проведення вказаної процесуальної дії.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до пунктів 2, 8 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІІ Інструкції.

Пунктами 7 та 14 визначені випадки за якими проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим, це: на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини; якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункти 8, 9 Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5) (пункти 15, 16,17, 19, 20, 21 Інструкції).

Отже, наведеною нормою не передбачена обов`язковість відібрання сечі на вимогу особи, яка проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до наданого на адвокатський запит листа директора КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради від 14.10.2022 № 1490 громадянин має право пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння маючи направлення на здачу крові чи сечі від працівників поліції (інших органів самоврядування), а також повинна бути особиста згода пацієнта. Після здачі крові чи сечі даний матеріал направляється в Черкаський обласний наркологічний диспансер для проведення дослідження. Водночас у листі директора КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради від 14.10.2022 № 1490 зазначено, що лікар має право проводити огляд громадян на стан алкогольного сп`яніння за зовнішніми ознаками та виписувати відповідний висновок, якщо від інших видів обстеження громадянин відмовляється.

Допитана під час судового розгляду черговий лікар ОСОБА_3 повідомила, що таких досліджень в Золотоніській лікарні не проводять, крім того, у лікарні відсутній і лікар-нарколог, який повинен надавати висновок за наслідками такого дослідження. Тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідне обстеження за допомогою сертифікованого газоаналізатора «Алкофор», проте останній відмовився, що і було зазначено у підписаному нею висновку щодо результатів медичного огляду.

При цьому формальна невідповідність бланку, на якому зафіксовано проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, не виключає факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що виявлено під час його огляду.

Вказані докази у своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винність останнього у його скоєнні. Суддя вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення остаточного рішення і вищевказані докази, на переконання суду, є ґрунтовними, допустимими, узгоджуються між собою, а також, зі змістом протоколу та наданими до суду матеріалами справи, і, відповідно, підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Щодо доводів захисника в частині того, що працівники поліції повинні були направити ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння до Черкаського обласного наркологічного диспансеру для проведення дослідження біологічних зразків, то вони не мають правового значення, оскільки, фіксація правопорушення відбувалася о 22:50 годині ночі, доставлений до Золотоніської ЦРЛ ОСОБА_1 о 00:07 годині, а під час дії комендантської години, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є забороною перебувати у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях. Окрім цього, ОСОБА_1 будучи незгідним з результатом тесту газоаналізатора «Drager Аlcotest 6810» 1,04% (проміле) сам заявив, що бажає пройти огляд в медичному закладі м. Золотоноша.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Судом не встановлено порушень ч.2 ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, які б слугували підставою для закриття провадження у даній справі.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень захисника адвоката Бруса С.М., суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Всі інші доводи зазначені під час судового розгляду даної справи не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав наведених захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ст. 32 Конвенції питання тлумачення та її застосування належить до виключної компетенції ЄСПЛ, рішення якого є невід`ємною частиною Конвенції, як практика її застосування і тлумачення.

Санкції ст. 130 КУпАП, тягнуть за собою не тільки збільшення відповідальності за порушення ПДР України, а й вимоги щодо якості судового процесу в розрізі прямого застосування Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України) та практики Європейського суду з прав людини.

Так, за практикою ЄСПЛ, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.06.2011).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Так, відповідно до п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст. 6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

Отже, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

З наведених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доведена поза розумним сумнівом, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. 7, 9, 38, 130, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щов грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Повний текст постанови проголошено о 08 год 10 хв 25.11.2022.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська