Провадження № 3/127/8840/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 о 23.17 год. по вул. Стрілецька, 85 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, 15.11.2022 о 00.50 год. по вул. Янгеля, 20 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервонінні шкіри обличчя, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленої процедури відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушень визнав і суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення. При цьому зауважив, що інше правопорушення він вчинив у зв`язку з тим, що після оформлення першого протоколу про адміністративне правопорушення він попросив працівників поліції підвезти його додому, однак останні йому в цьому відмовили. Він не мав змоги потрапити додому, тому знову сів за кермо автомобіля.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

До протоколу про адміністративне правопорушення надані результати огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціальних технічних засобів, згідно з якими останній перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,78 ‰.

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП.

Відомості, які б свідчили про недотримання зазначеної процедури, суду надані не були. Крім того, суд враховує, що проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було зафіксоване за допомогою засобів відеофіксації. Тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 14.11.2022 о 23.17 год. по вул. Стрілецька, 85 в м. Вінниці автомобілем марки Nissan, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з наданими суду матеріалами справи 15.11.2022 о 00.50 год. у ОСОБА_1 були виявлені ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервонінні шкіри обличчя.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння підтверджена наданим суду Записом. Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП. При цьому ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факту наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також не оспорював дотримання процедури його огляду, в ході якого він від проходження такого огляду відмовився. Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що вище суд зазначив про підтвердження факту керування ОСОБА_1 незадовго до цього автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Тому, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні також був підтверджений факт керування ОСОБА_1 15.11.2022 о 00.50 год. по вул. Янгеля, 20 в м. Вінниці автомобілем марки Nissan, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за фактом керування автомобілем 14.11.2022 о 23.17 год. по вул. Стрілецька, 85 в м. Вінниці охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 за фактом керування автомобілем 15.11.2022 о 00.50 год. по вул. Янгеля, 20 в м. Вінниці, суд враховує, що до суду надійшли адміністративні матеріали саме за частиною першою статті 130 КпАП. Крім того, конструкція частини другої статті 130 КпАП передбачає відповідальність за вчинення такого правопорушення повторно протягом року вчинення будь-якого правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

Суд вважає за доцільне зауважити, що легального визначення вчинення правопорушення повторно чинний КпАП не містить. Разом з тим, аналіз загальної частини КпАП надає підстави для такого висновку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 35 КпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються, зокрема, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно з приписами статті 39 КпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Отже, приписи КпАП факт вчинення правопорушення повторно пов`язують з фактом накладення на особу адміністративного стягнення (особа вважається підданою адміністративному стягненню).

З огляду на викладене суд вважає за доцільне зауважити, що статтею 24 КпАП визначені види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою.

Отже, правові підстави для ствердження про наявність у діянні ОСОБА_1 ознак повторності за наведеним фактом немає. Саме тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за фактом керування автомобілем 15.11.2022 о 00.50 год. по вул. Янгеля, 20 в м. Вінниці охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Однак, суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив грубі правопорушення, за які санкцією закону про адміністративну відповідальність передбачене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом. При цьому суд враховує, що санкцією закону про адміністративну відповідальність, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що частиною другою статті 36 КпАП визначено, що у разі якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Разом з тим, на відміну від приписів кримінального закону, положення КпАП не уповноважують суд на складання призначених стягнень. Натомість відповідно до частини другої статті 30 КпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з частиною третьою статті 30 КпАП у разі, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Зі змісту частини першої статті 317-1 КпАП випливає, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

При цьому частиною другою статті 317-1 КпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Зважаючи на ту обставину, що матеріали справи не містять відомостей про те, що на ОСОБА_1 раніше було накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, відповідно відсутні відомості, які б свідчили про виконання чи невиконання рішення про накладення такого стягнення, тому суд позбавлений можливості визначити точний строк не відбутого ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Отже, суд позбавлений можливості визначити остаточне стягнення згідно з приписами частини третьої статті 30 КпАП, тобто шляхом приєднання до призначеного судом стягнення невідбутої частини стягнення за попередніми судовими рішеннями.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: