Справа № 147/112/22
Провадження № 33/801/939/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борейко О. Г.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з цією постановою, 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що оскаржувану постанову він отримав 02 листопада 2022 року, оскільки раніше отримати не міг через те, що з 04 березня 2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації, а 19 квітня 2022 року отримав мінно-вибухову травму та в подальшому проходив лікування, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження слід рахувати з 02 листопада 2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

З матеріалів справи вбачається, що повістки про виклик до суду ОСОБА_1 надсилались судом першої інстанції на останню відому адресу. Поштові відправлення з судовою повісткою про виклик до суду на 17 лютого 2022 року та 18 квітня 2022 року були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 13-15, 42-44). Згідно розписок про виклик до суду на 28 лютого 2022 року та на 18 березня 2022 року, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду вищезазначеної справи ( а.с.18, 27). Також згідно розписки від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 був у суді ознайомлений з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст. 268 КУпАП (а.с. 16).

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.

За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Доводи заявленого клопотання про те, що винесена постанова була отримана ОСОБА_1 лише 02 листопада 2022 року апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності знала про те, що справа розглядається в суді, про що свідчать розписки про те, що ОСОБА_1 отримував повістки про виклик до суду на 28 лютого 2022 року та на 18 березня 2022 року. Відповідно до виписки №6725 із медичної карти хворого від 02 червня 2022 року стан ОСОБА_1 в результаті проведеного лікування покращився, рани загоїлись первинним натягом (а.с.63), що не заважало йому своєчасно звернутися до суду з заявою про отримання копії постанови після закінчення лікування та вчасно її отримати, проте він своїми правами не скористався, що не вказує на поважність причин пропуску строку та наявність об`єктивно непереборних обставин, що не залежали від його волевиявлення та пов`язані дійсно з істотними перешкодами та труднощами, які унеможливили своєчасне звернення до суду апеляційної інстанції у строк визначений законом.

З урахуванням наведеного, зокрема, що скаржнику було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про те, що справа розглядається в суді, проте з апеляційною скаргою після закінчення лікування він не звернувся, а звернувся лише 10 листопада 2022 року, тобто через 207 днів з дня винесення оскаржуваної постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження судового рішення, та не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що такий строк не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 квітня 2022 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук