ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1501/22 Головуючий в 1 інст. Стратій Є.В.
Провадження № 33/807/445/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шутака Ю.В. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Шутак Ю.В. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в порушенні вимог ст. 268 КУпАП не був ознайомлений з матеріалами справи, справа була розглянута за його відсутності, він не був сповіщений про місце і час розгляду справи, а відтак він був позбавлений права давати пояснення, подавати докази.

Під час події працівники поліції не виконали вимоги національного закону, оскільки акт огляду на стан сп`яніння не складався. В матеріалах відсутні дані, які б свідчили про знаходження особи в стані сп`яніння, що взагалі виключає направлення його для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі. ОСОБА_1 під час події не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа була розглянута без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

До початку судового розгляду захисник ОСОБА_1 - адвокат Нємна Т.І. подала заяву про розгляд справи за відсутності її та ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає наступне.

В апеляційні скарзі захисником наведене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що апеляційну скаргу подано у строк, передбачений ст. 294 КУпАП.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції з приводу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №051614 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він керував автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України; направлення на огляд водія та акт огляду на стан сп`яніння (а.с.4-5), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.10), який містить відеозаписи події, а саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортним засобом та відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що справу було розгляду в супереч вимогам ст.268 КУпАП, тобто без участі учасників, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» направлялися двічі судові повістки за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.14, 17), які повернуто через відсутність адресата за місцем проживання. Вказана адреса повністю збігається як із тією, що вказана у протоколі, так і з адресою, зазначеною апелянтом в апеляційній скарзі. Крім того суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення н офіційному сайті суду, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту судової влади про виклик ОСОБА_1 (а.с.16).

Отже, суд першої інстанції виконав вимоги щодо належного повідомлення учасників справи про дату і час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких клопотань або заяв про неможливість прибути до судового засідання ОСОБА_1 не подавалось.

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи за відсутності учасників справи не є істотним порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 не мав виражених ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає, що такі доводи є безпідставними, оскільки у провину особи ставиться не те, що він здійснював керування в стані сп`яніння, а саме те, що він відмовився від імперативного обов`язку спеціального суб`єкта (водія) проходити огляд на визначення стану сп`яніння, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Згідно довідки, ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія, що підтверджується посвідченням водія.

Згідно п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про дотримання прав і свобод працівниками поліції під час події.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнув його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шутака Ю.В., залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/1501/22