КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 357/6206/22

Апеляційне провадження № 33/824/2892/2022

07 листопада2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Махлай Л.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через захисника Цибу Дмитрія Михайловича, на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у ТОВ «Куліничі», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

відповідно до постанови про адміністративне правопорушення 17.07.2022 о 06 год. 38 хв., в м. Біла Церква, по бул. Грушевського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Водій о 06 год 59 хв пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер», покази приладу 1,00 % чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 через захисника подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що поліцейським порушено вимогу ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» щодо безпідставності переслідування та зупинення транспортного засобу. Відповідно до норм вищевказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. На відеозаписі з камер поліцейського, під час зупинки зафіксовано, що на запитання «Що він порушив?», поліцейський чітко повідомив «нічого», тобто факту порушення ПДР не було, а причина зупинки перевірка документів. Суд не звернув уваги, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилась. Зміст відеозапису, у двох його частинах, не є доказом результатів освідування, тобто на відео не відображено те, що у ОСОБА_1 результат 1,00 проміле алкоголю в крові, а відображена тільки сама процедура, що не може бути беззаперечним доказом по справі. Суд не звернув уваги, що тест № 534 (паперовий чек) роздрукований на пристрої «Драгер», має інформацію результату освідування 1,00 проміле, та має інформацію дати 17.07.2022 та часу 06 год 59 хв, коли відповідно до камери поліцейського освідування проведено о 06 грд 51 хв, тобто різниця в часі між продуванням та результатом тесту становить 8 хв. Дана обставина виключає як доказ результат тесту. Крім того, ОСОБА_1 , визнав факт вживання алкоголю 1 пляшки пива але в інший день, а не 17.07.2022, що не може вказувати не те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Циба Д.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При розгляді даних матеріалів про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 142068 та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції неправомірно зупинили транспортний засіб ЗАЗ, д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не впливають на вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки саме по собі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є порушенням Правил дорожнього руху.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху не містять положень, відповідно до яких особа має право керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у разі, якщо вона при цьому не порушує інших пунктів Правил дорожнього руху.

Дії працівників поліції щодо неправомірності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не оскаржувалися та самі по собі дії працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу не перебувають у причинному зв`язку із правопорушенням, вчиненим ОСОБА_1 .

З відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що результати приладу алкотестера «Драгер», з показами 1,00 % працівниками поліції не приховувалися від ОСОБА_1 , він їх оглядав. Крім того, результати тесту було озвучено працівниками поліції. ОСОБА_1 будь - яких заперечень проти результатів огляду не висловлював, вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі не заявляв.

Відповідно до керівництва з експлуатації алкотестера «Драгер» коли результат показаний на дисплеї, його можна роздрукувати у вигляді відповідного протоколу на портативному принтері, при цьому опція «час» налаштовується шляхом натискання відповідних кнопок. Роздруківка протоколу на портативному принтері у часі не може співпадати з процедурою огляду на стан сп`яніння, оскільки така роздруківка проводиться після завершення огляду та ознайомлення особи, яка проходить огляд з результатами такого огляду.

Відтак сама по собі різниця у часі, за наявності інших доказів, які не піддаються сумніву, щодо проходження огляду на стан сп`яніння саме ОСОБА_1 та відсутності будь - яких доказів про те, що ОСОБА_1 заперечував результати такого огляду не може бути підставою для скасування постанови суду.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Махлай