Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника адвоката Рудюка С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рудюка Сергія Олексійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 496 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 вересня 2022 року об 21 год. 30 хв. на Київському майдані в місті Луцьку, керував автомобілем марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Рудюк С.О. подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, так як транспортний засіб був припаркований. У той день в нього виник конфлікт з працівниками НГУ, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції, і на момент їх прибуття він не перебував за кермом автомобіля та не міг бути зупинений, як про це зазначено у протоколі. Крім того, суд у своєму рішенні констатував те, що зі сторони ОСОБА_1 не було заперечень з приводу проходження огляду на стан сп`яніння та його результатів, однак це не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння, у ньому чітко зазначено, що ОСОБА_1 не згідний з результатом. Зазначає і про те, що працівниками поліції було порушено саму процедуру проведення огляду, а тому її результати не можуть вважатися дійсними. На переконання захисника, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Рудюка С.О., які підтримали скаргу з підстав викладених у ній, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції послався на: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527400 від 06.09.22, який складений за участі двох свідків, та підписаний ОСОБА_1 ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківку із спеціального технічного приладу від 06.09.22 (тест №470) на якому зафіксовано покази алкоголю 1,55% і, яка підписана ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.09.22, які підтверджують той факт, що автомобілем керував ОСОБА_1 з порожнини рота якого відчувався запах алкоголю; рапортом працівника поліції від 06.09.22 в якому фактично зафіксовані обставини, які викладені у протоколі; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №568941 від 06.09.22 за ч.ч.2, 4 ст.126 КУпАП, яка окрім іншого вказує про те, що ОСОБА_1 06 вересня 2022 року керував транспортним засобом, та відеозапис на якому зафіксовано процес проведення огляду.

Разом з тим, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 наданих суду, ним не заперечується та обставина, що він під час прибуття працівників поліції та проходження огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться вищевказаними доказами, які є належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності і, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були безпосередніми очевидцями подій.

Крім того, з цього приводу апеляційний суд враховує і те, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 06.09.22, які він надав працівникам поліції на місці події, окрім іншого, він зазначив про те, що автомобілем не керував, так як він пасажир, а вже в суді першої інстанції надаючи пояснення вказував, що матір попросила його перепаркувати автомобіль, він прийшовши сів у нього, випив пива і його відразу ж зупинили працівники НГУ. При цьому, в апеляційній скарзі зазначено про те, що ОСОБА_1 здійснив стояку автомобіля неподалік Волинської обласної ради з метою залишити транспортний засіб на ніч, та мав намір йди додому, так як проживає неподалік. Після цього, він зі своєю знайомою дівчиною вживали алкогольні напої, і коли вже залишивши автомобіль та вийшовши на вулицю вони помітили, що в їх сторону рухались військовослужбовці НГУ з якими виник мінімальний конфлікт. Таку неодноразову зміну своїх пояснень ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Не спростовує жодним чином вини ОСОБА_1 і той факт, що на момент прибуття працівників поліції, він не перебував за кермом автомобіля та не міг бути зупинений ними, як про це вказує сторона захисту, оскільки, як встановлено судом, вони на місце події прибули за його ж викликом вже після того як у нього виник конфлікт із військовослужбовцями НГУ з приводу заїзду на територію, яка перебуває під охороною.

Крім того, не знайшли свого належного підтвердження доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з посиланням на те, що він на місці події заперечував результати встановленого огляду, оскільки, хоча в акті огляду ОСОБА_1 і зазначив, що він не згідний з результатом, однак усі інші наявні матеріали справи у тому числі його письмові пояснення, не містять будь-яких даних з приводу заперечення результатів огляду та у зв`язку з цим проходження огляду вже в медичному закладі. Не надано суду також будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 намагався пройти такий огляд самостійно в медичному закладі у зв`язку з тим як вказує сторона захисту, цього не було забезпечено працівниками поліції, хоча мав можливість це зробити у разі незгоди з результатом на місці події.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рудюка Сергія Олексійовича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року в даній справі, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк