Номер провадження: 33/813/1265/22
Номер справи місцевого суду: 523/9114/22
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098041 від 26.07.2022, ОСОБА_1 04 липня 2022 року о 09.27 год. в м. Одесі, пр. Добровольського, 104, керуючи транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не витримав безпечної дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду в попутному напрямку, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а.с. 20).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098042 від 26.07.2022, ОСОБА_1 04 липня 2022 року о 09.27 год. в м. Одесі, пр. Добровольського, 104, керуючи транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП з транспортним засобом марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 122-4 КУпАП (а.с. 1).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень;

- за ст. 122-4 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с. 37-38).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року в частині накладання адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік та змінити його на штраф (а.с. 40-42).

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року мотивуючи тим, що під час винесення оскаржуваної постанови суду він не був присутній, про її наявність дізнався в Єдиному державному реєстрі судових рішень та 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду та отримав її копію.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 122-4 КУпАП встановлює відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно із п. 2.10 а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 2.3 б, 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 2.3 б, 13.1 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. п. 2.3 б, 2.10 а, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно статей 122-4, 124 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №098042 від 26.07.2022, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №098041 від 26.07.2022, схемою місця ДТП, письмовими пояснення ОСОБА_2 від 04.07.2022, фотознімками з місця ДТП, письмовими пояснення ОСОБА_1 від 26.07.2022, витягом пошуку АМТ ГСЦ, орієнтуванням на встановлення місцезнаходження автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_1 , повідомлення про запрошення до УПП в Одеській області (а.с. 5-14).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, крім того не оспорюється в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд не погоджується та відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції застосовував до ОСОБА_1 занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік, не врахувавши дані про особу, те що ОСОБА_1 визнав винну в повному обсязі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відшкодував в повному обсязі завдану матеріальну шкоду потерпілому, з огляду на наступне.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Таким чином, застосований судом першої інстанції вид покарання у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік, згідно ст. 122-4 КУпАП не є найсуворішим.

Також слід зазначити, що повне відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди власнику пошкодженого із його вини транспортного засобу не може слугувати підставою для зміни оскаржуваної постанови суду, оскільки відшкодування такої шкоди є обов`язком винної особи.

Проявивши неуважність до дорожньої обстановки та здійснивши наїзд на транспортний засіб марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 при цьому залишив місце дорожньої-транспортної пригоди, що є грубим порушенням Правил дорожнього руху.

Тому, на думку апеляційного суду саме покарання у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік в даному випадку буде законним, обґрунтованим, справедливим та відповідає тяжкості скоєного правопорушення і не становитиме «особистого надмірного тягаря для особи».

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 122-4 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 33, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький