Справа № 462/5791/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2022 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, місце проживання якої зареєстроване на АДРЕСА_1 , та проживає на АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №136514 від 20.10.2022 року, ОСОБА_1 10.10.2022 року о 20.00 год. на АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинила психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме виражалася нецензурною лайкою, внаслідок чого ОСОБА_2 могла бути заподіяна шкода його психологічному здоров?ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, зазначивши, що 10.10.2022 року вона була на дні народженні подруги, де трохи випила. Ввечері, вертаючись додому, вона зателефонувала чоловікові, щоб той її зустрів та відкрив двері, оскільки у них одна пара ключів. Підійшовши до дверей квартири АДРЕСА_3 , вона постукала у них, щоб син або чоловік відчинили їй двері. Проте двері ніхто не відчинив, і вона почала сильніше стукати у них і кричати, оскільки думала, що чоловік заснув, при цьому вживала нецензурну лексику. В цей час вийшла сусідка, яка зробила їй зауваження та викликала працівників поліції. В подальшому, від сина вона дізналася, що чоловік вийшов їй назустріч, проте вони розминулися, а оскільки у них одна пара ключів, то син не зміг їй відкрити двері. Зазначила, що домашнього насилля відносно свого сина вона не вчиняла.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров?ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров?ю особи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №136514 від 20.10.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, їй у вину ставиться вчинення домашнього насильства за тих обставин, що вона 10.10.2022 року о 20.00 год. на АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинила психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме виражалася нецензурною лайкою, внаслідок чого заподіяна шкода психологічному здоров?ю.

Згідно письмових пояснень малолітнього ОСОБА_2 від 10.10.2022 року, останній повідомив, що його мати ОСОБА_1 ніколи не ображає та доглядає за ним. Ввечері вона стукала у двері та голосно кричала, оскільки думала, що він не може відкрити дверей квартири.

Таким чином, суд надає віри поясненням ОСОБА_1 , про те, що вона стукала у двері квартири та кричала, при цьому вживаючи нецензурну лексику, оскільки думала, що чоловік заснув, а син не може відкрити дверей.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення дає підстави для висновку про відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м.Львова.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний