ПОСТАНОВА

ІМЕНЕММ УКРАЇНИ

8 листопада 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ріхтер В.В., за участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Соцького Е.Ю., представника потерпілої - адвоката Каплієнка В.Є., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у росії, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 364148 від 02.09.2022 року, 25.08.2022 року о 13:01 год. ОСОБА_1 по вул. Сурікова, 3-а у м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Мерседес-Бенз», державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 364143 від 02.09.2022 року, 25.08.2022 року о 13:01 год. ОСОБА_1 по вул. Сурікова, 3-а у м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенз», державний номерний знак НОМЕР_2 , і не дочекавшись прибуття працівників поліції, місце ДТП залишив, чим порушив п. 2.10 а, д ПРД України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що у ДТП не потрапляв, чому саме на нього склали протоколи пояснити не може. Працівники поліції його слухати не стали, його доводи не перевіряли. Зазначає, що дійсно керує транспортним засобом, що зазначено у протоколі. Справа сфабрикована. 25.08.2022 року, приблизно о 12.04 годині йому зателефонували та повідомили, що він скоїв ДТП, на що він заперечував. Він подивився на власний автомобіль, оглянув його, жодних пошкоджень він не побачив, все було ціле, що він й повідомив особі, яка телефонувала, на що йому повідомили, що тоді він буде розбиратися із поліцією. Особа не представлялася та поклала слухавку. Після цього, через 2-3 дні зателефонували з поліції та попросили приїхати, що він й зробив. При цьому автомобіль було оглянуто, сфотографовано, працівник поліції повідомив, що все ціле, до нього питань немає та його відпустили, жодні протоколи не складали, це було по вул. Хороброго в управлінні поліції. Він до справи долучив фотографії та пояснення. У подальшому йому знов зателефонували з поліції та повідомили, що необхідно провести повторний огляд автомобіля. Він приїхав та надав авто на огляд. При огляді вже була потерпіла. При цьому, працівник поліції вигадав не існуючи подряпини, оскільки таких не було взагалі та безпідставно склав протокол. Враховуючи абсурдність ситуації, було проведено експертизу, згідно якої ушкоджень на автівці немає. Справа носить замовний характер, поліція діє в угоди потерпілій. Крім того, звертає увагу на те, що в час, зазначений у протоколі, взагалі перебував в іншому місці. На запитання свого захисника пояснив, що інспектора, які проводили огляди, перший та другий, були різні. Під час першого огляду здійснювалася відео фіксація. Під час першого огляду працівникові поліції було надано фотографії автівки без пошкоджень. Приїхав на другий огляд, бо почали погрожувати, що він буде у розшуку. Зрозуміло, що справа замовна, оскільки другий огляд розпочався лише після того, як приїхала потерпіла - її всі чекали. Дійсно перебував на парковці, проте поїхав одразу з неї після покупок, десь о 12.10 годині, а о 13.01 взагалі перебував в іншому місці. Під час першого огляду працівник поліції сам не міг зрозуміти, в чому проблема, оскільки подряпин не було. Так було й під час другого огляду, ніхто не міг зрозуміти про що мова, поки потерпіла не показала, на неіснуючі подряпини, після чого було складено незаконний протокол. Коли вперше зателефонували, він подзвонив адвокатові та одразу зробив фотографії автомобіля - на ньому не було жодних подряпин чи слідів ДТП. Ці фотографі надано було поліції, а також їх надано суду. На запитання представника потерпілого пояснив, що прибув на парковку приблизно о 11.30, а поїхав , десь о 12.10, оскільки на чеку є час - 12.04. Після покупок він одразу поїхав. Автівки потерпілої він не торкався, біля неї взагалі не перебував, до неї не підходив та її взагалі не бачив. Коли телефонували з приводу ДТП він перебував на Лук`янівці .

Потерпіла до суду не з`явилася, пояснень не надала. На запитання суду представник потерпілої зазначив, що вважає за можливе провести розгляд за відсутності потерпілої, оскільки її представляє він, необхідності її участі в судовому засіданні не убачає.

Щодо питання наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 суд вважає, що винуватість останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не знайшла свого підтвердження і він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі необхідно закрити з наступних підстав.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Усі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Фактично, що не заперечувалося й представником потерпілого, винуватість ОСОБА_1 підтверджувалася лише письмовими поясненнями потерпілої, проте, остання до суду не з`явилася, пояснення в судовому засіданні не надала.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 25.08.2022 о 13:01 год. знаходився по вул. Сурікова, 3а та він був причетний до ДТП, суду не надано.

Натомість, сам ОСОБА_1 надав фотографії автівки, які, у відповідності до даних справи, він зробив одразу після можливої ДТП, згідно яких його автівка є цілою, без ушкоджень.

Також, згідно висновку експерта від 03.09.2022 року № 118/22 на задній правій частині «Тойота», державний номер НОМЕР_1 відсутні механічні пошкодження, які могли виникнути від контакту з іншим автомобілем.

Суд вказану експертизу приймає, як доказ, оскільки представником потерпілого, висновки вказаної експертизи не спростовані. При цьому, суд надав можливість представнику потерпілого заявити відповідне клопотання щодо надання доказів на спростування вказаної експертизи, в тому числі, скористатися правом призначення іншої експертизи, проте представник потерпілої такою можливістю не скористався, жодних клопотань не заявив. Фактично, він лише висловив те, що він не погоджується з вказаної експертизою, без зазначення підстав та без мотивування своєї позиції, просто поставив її висновки під сумеів.

Загалом, позиція представника потерпілої є пасивною у цій справі, та зводиться лише до підтримання протоколу та підтримання письмових пояснень потерпілої. Жодних доказів останній суду не надав, клопотань не заявляв.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»,

Суд не визнає протокол про адміністративне правопорушення як доказ у цій справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.

Письмові пояснення потерпілої спростовуються наявними іншими доказами у своїй сукупності, що наявні у матеріалах справи

Також, суд не бере до уваги, долучений як доказ представником потерпілої фотознімок автівки ОСОБА_1 , оскільки погоджується з ОСОБА_1 , що взагалі не зрозуміло, що це за фото, коли воно було зроблено, де та за яких підстав.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своєму рішенні по справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що доказами, які знаходяться у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1) ст. 247 КУпАП.

Щодо питання наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даній конкретній справі суд враховує таке.

Відповідно до абз. 42 п.1.10 Правил дорожнього руху України «…залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу »

Суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , що відсутні докази того, що він був учасником ДТП. Таким чином, будь - якого умислу приховати ДТП або її обставини у ОСОБА_1 не було, оскільки і самої ДТП не було.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 122-4, 124, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя Ріхтер В.В.