Справа № 303/8052/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Логай І.І.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
В апеляційній скарзі адвокат Логай І.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що у постанові та у протоколі не зазначено за якими ознаками зовнішнього вигляду водія інспектор поліції дійшов висновку про необхідність проведення медичного огляду для встановлення стану сп`яніння. Також вказує на те, що враховуючи те, що водій не погоджувався з результатами огляду на місці зупинки, працівники поліції були зобов`язані забезпечити його проведення в умовах найближчого закладу охорони здоров`я. Щодо пропуску строку вказує на те, що ОСОБА_1 не був присутнім при оголошенні постанови та не був обізнаний про її зміст, а копію постанови захисником було отримано лише 02.02.2021. Просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення, постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на апеляційне оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Логая І. І. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних осіб, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку SMS-повідомлення від 16.06.2022, окрім цього, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Апеляційний суд бере до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 08.04.2021 (а. с. 31), 22.11.2021 (а. с. 32), 15.06.2022 (а. с. 35) за заявами адвоката Логая І. І., що неявка ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Логая І. І., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, у матеріалах справи містяться відомості, про те, що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Логай І. І. не брали участі у розгляді справи у місцевому суді, хоче були обізнані з тим, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглядатиметься у суді першої інстанції, про що свідчить заява адвоката Логая І. І. від 31.01.2021 про відкладення судового засідання на інший день. З матеріалів справи також убачається, що копію оскаржуваної постанови адвокат Логай І. І. отримав у день її проголошення, що підтверджується його розпискою від 26.01.2021. Однак, у матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують те, що копія оскаржуваної постанови була надіслана ОСОБА_1 у встановлений законом триденний строк, при цьому, відсутні відомості про отримання ним копії судового рішення. Враховуючи вищевказане, доводи клопотання адвоката Логая І. І. про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення заслуговують на увагу. У зв`язку з цим, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови занадто пізно, є такими, що безумовно заслуговують на увагу.
Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується правильний та законний висновок місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Згідно з роздруківкою приладу «Драгер», ОСОБА_1 на момент проходження огляду перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом - 2, 44 % проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис. Вказана роздруківка підписана також працівником поліції ОСОБА_2 (а. с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування ОСОБА_1 проводилось у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Драгер 0032» (а. с. 3).
Поясненнями свідків, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, результат огляду 2, 44 % проміле (а. с. 4, 5).
З розписки ОСОБА_1 , яка міститься у матеріалах справи, убачається, що ОСОБА_1 зобов`язується залишити свій транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , на місці зупинки автомобіля (а. с. 6).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №3556409 від 15.12.2020, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 6 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят гривень) (а. с. 7).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 14.12.2020, яка фіксувалася на бодікамеру поліцейського. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 , у якого були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», на що той погодився. У присутності двох свідків водій пройшов освідування, результат тестування виявився позитивним 2, 44 % проміле. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було повідомлено про вчинене ним правопорушення, а також роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для прийняття рішення у справі.
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були упереджені при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідків - громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були свідками проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції безпідставно склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, такі, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме змістом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому чітко зазначено, що освідування ОСОБА_1 проводилось у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.
Доводи адвоката Логая І. І. про те, що його підзахисний не погоджувався з результатами огляду на місці зупинки, тому працівники поліції були зобов`язані забезпечити його проведення в умовах найближчого закладу охорони здоров`я, - апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки такі спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи. Так, письмовими доказами, а також відеоматеріалом підтверджується, що ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського добровільно погодився пройти освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, з результатами огляду ОСОБА_1 також погодився.
При оцінці доводів апелянта щодо того, що поліцейськими була порушена процедура направлення водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, апеляційний суд ці твердження вважає безпідставними з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи свідчать про те, що працівники поліції діяли виключно у відповідності до підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок та процедуру проведення огляду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський або проводить освідування на місці зупинки, або направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Матеріалами справи підтверджується, що на момент зупинки автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а відтак при перевірці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо його тверезості. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу, з результатами освідування він також погодився, що підтверджується наявними у справі процесуальними документами, які власноруч підписані ОСОБА_1 . Про законність процедури направлення на огляд та проведення освідування ОСОБА_1 , свідчать матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, роздруківка приладу «Драгер», відносно змісту яких заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не надав, що також підтверджується відеозаписом.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Логаєм І. І. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Логай І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Логаю І. І. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Логай І. І., залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН