справа № 761/8597/22 головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
провадження № 33/824/1817/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Пустовим Богданом Вікторовичем, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Пустового Богдана Вікторовича 20 червня 2022 року засобами поштового зв`язку надіслав апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відомості протоколу про адміністративне правопорушення стосовно того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не підтверджені будь-якими доказами та спростовані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому апелянт наголошує, що зі змісту рапорту слідує, що поліцейський не зупиняв автомобіль «Шевролє Авео» р.н. НОМЕР_1 , а інформація про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом отримана зі слів службовця ТРО. Апелянт вказує, що відеозапис не містить відомостей керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому зазначає, що матеріали справи не містять акту приймання автомобіля іншою особою, відповідальною за її зберігання, а також не містить відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Така обставина, на думку апелянта, свідчить про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та не виключає існування обґрунтованої підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, останній мав змогу продовжити свій рух. Окрім цього, апелянт зазначає, що така обставина підтверджує обґрунтованість сумнівів суду щодо законності та достовірності проведеного щодо ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результатів. Також апелянт вказує, що графа протоколу про тимчасово вилучені документи містить відомості про вилучене у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 та виданий тимчасовий дозвіл ПК336319, поряд з якими міститься допис в лапках про те, що посвідчення водія не вилучалось, відомості отриманні через мобільний застосунок «ДІЯ», а тимчасовий дозвіл не видавався, що ставить під сумнів попередні відомості, хронологію та дійсність подій, чи мали вони місце бути взагалі тощо. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що він розписався у ще незаповненому протоколі про адміністративне правопорушення, тобто протокол у його присутності не складався, відповідно він не отримував його копію і не міг ознайомитись із ним. Йому не було роз`яснено його права та обв`язки тому він не міг реалізувати право на захист, а з огляду на принцип презумпції невинуватості, такі обставини не знаходять свого спростування, оскільки на переглянутих відеозаписах такі факти не зафіксовані. Апелянт переконаний, що протокол про адміністративне правопорушення ААД№096202 від 27.03.2022р. не є допустимим доказом у цій справі, а тому посилання на нього в постанові суду як на доказ вини ОСОБА_1 є безпідставним. Також вказує, що Акт огляду на стан сп`яніння не містить згоди ОСОБА_1 про те, що він погоджується з результатами огляду. ОСОБА_1 не підписував вказаний документ, а підпис що міститься у ньому візуально не схожий на підпис ОСОБА_1 , що, на думку апелянта, свідчить про штучне створення доказів та фальсифікацію поліцейським матеріалів справи. Щодо відеозапису зазначає, що його створено іншим пристроєм, а не службовою боді-камерою. Матеріали справи не містять відеозапису боді-камери 470799, а до протоколу ААД№096202 взагалі не долучено жодного відеозапису, відсутні про це відомості у графі «До протоколу додаються» тощо. Окрім іншого, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно та упереджено не взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 не керував та не здійснював рух транспортним засобом «Шевролє Авео» р.н. НОМЕР_1 . Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що 20.02.2022 року і по теперішній час автомобіль «Шевролє Авео» р.н. НОМЕР_1 перебуває на території ТОВ «Собі», яка перебуває під охороною, за адресою: вул. Електриків, 4 в м.Києві, що підтверджується листом директора ТОВ «Собі», наряд-замовленням №00003817 та актом приймання вказаного автомобіля №34-22 від 20.02.2022 року, що, на переконання апелянта, цілком та повністю спростовує відомості протоколу ААД№096202. Враховуючи вищевикладене, апелянт переконаний у недоведеності його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, в діяннях ОСОБА_1 відсутній.

В судовому засіданні апелянт та його захисник, посилаючись на доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2022 року приблизно о 21 год. 51 хв. водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Shevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 11, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF-0330, тест №286. Проба позитивна 1.46%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно та всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 096202 від 27 березня 2022 року приблизно о 21 год. 51 хв. водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Shevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 11, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF-0330, тест №286. Проба позитивна 1.46%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.3).

До протоколу додано чек приладу «Drager Alcotest 7510»; рапорт; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; CD- диск з записами нагрудної боді-камери поліцейського.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначав, що він розписався у ще незаповненому протоколі про адміністративне правопорушення, тобто протокол у його присутності не складався, відповідно він не отримував його копію і не міг ознайомитись із ним.

Утім вказані пояснення не ґрунтуються на жодних належних, достатніх та допустимих доказах.

Натомість, в матеріалах справи міститься заповнений протокол про адміністративне правопорушення ААД№096202 від 27.03.2022 року, зміст якого відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а отже є належним та допустимим доказом в даній справі.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не підписував вказаний документ, а підпис що міститься у ньому візуально не схожий на підпис ОСОБА_1 , що, на думку апелянта, свідчить про штучне створення доказів та фальсифікацію поліцейським матеріалів справи апеляційний суд оцінює критично, оскільки вказаний довід не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Зокрема, апелянтом не заявлялося клопотань щодо проведення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення фактів, що мали б доказове значення у справі. Натомість, суд не володіє спеціальними знаннями у галузі судового почеркознавства з метою перевірки факту штучного створення доказів та фальсифікації поліцейським матеріалів справи, на які посилається апелянт.

А відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення ААД№096202 від 27.03.2022р. як доказу в цій справі.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом п. 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735).

З матеріалів даної справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

З чеку приладу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF-0330, тест №286 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, проба позитивна 1.46% (а.с.2).

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», прилад ARMF-0330, тест №286. Результат огляду на стан сп`яніння - позитивна 1.46% (а.с.4).

Апелянт наголошував, що Акт огляду на стан сп`яніння не містить згоди ОСОБА_1 про те, що він погоджується з результатами огляду.

Однак, вказаний довід апелянта спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, що засвідчив особистим підписом (а.с.4).

Окрім того, з відеозапису з нагрудної боді-камери вбачається, що на запитання поліцейського про те, чи згоден ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відповів «На даний момент - да, потім будемо їхати далі». А відтак, з вказаного відеозапису чітко вбачається, що апелянт погодився з результатом, заперечень чи незгоди ОСОБА_1 висловлено не було.

Отже, відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

А відтак, в матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази того, що ОСОБА_1 погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Щодо посилань апелянта на те, що тимчасовий дозвіл не видавався, що ставить під сумнів попередні відомості, хронологію та дійсність подій, судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що вказане спростовується матеріалами справи, а саме з Рапорта інспектора в1,р4,б2,п1 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Ірхи Д. встановлено, що: «...Відносно водія було складено адмін протокол ААД 096202 за ч.1 ст.130 КупАП та в подальшому було здійснено помилкове заповнення тимчасового дозволу ПК 336319 та внесено до протоколу. Зазначаю про вищевказаний водій при собі п/в не мав, а пред`явив його в додатку "Дія" на телефоні, тому п/в не вилучалось.».

Також на підтвердження зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №096202 в графі «Тимчасово вилучені документи» зазначено - п/в ВХР 673628 (Додаток дія, п/в не вилучалося).

В графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав» НОМЕР_4 не видавався. Також вбачається наявність підпису ОСОБА_1 .

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується та відхиляє вказаний довід апелянта як такий, що не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначав, що йому не було роз`яснено його права та обв`язки, а тому він не міг реалізувати право на захист.

З цього приводу варто зазначити наступне.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про надання йому правової допомоги чи необхідність отримання юридичних послуг.

Тому суд доходить висновку про дотримання права на захист ОСОБА_1 та усвідомлення ним суті інкримінованого йому діяння.

Водночас, надані апелянтом докази, зокрема, лист директора ТОВ «Собі» (а.с.20), наряд-замовлення №00003817 (а.с.22) та акт приймання вказаного автомобіля №34-22 від 20.02.2022 року (а.с.21), які, на переконання апелянта, цілком та повністю спростовують відомості протоколу ААД№096202 апеляційний суд оцінює критично та до уваги не бере, зважаючи на таке.

З метою встановлення та перевірки обставин справи, забезпечення повного й всебічного розгляду, Київським апеляційним судом за клопотанням сторони захисту було направлено запит до Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі». У вказаному запиті апеляційний суд просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Собі» надати інформацію щодо перебування транспортного засобу «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 в приміщенні автомайстерні за адресою: вул. Електриків, 4 в м. Києві 27 березня 2022 року (а.с.60,63).

26 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь від Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі», підписана директором - ОСОБА_3 . У вказаному листі повідомляється про те, що по реєстру бухобліку Товариства відсутня інформація щодо виконання будь-яких робіт по транспортному засобу «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Послуги зберігання також не надавались. Також юристом Товариства було проведено опитування працівників Товариства, які не підтвердили перебування автомобіля на території Електриків, 4 в м. Києві 27 березня 2022 року (а.с.65).

А відтак, зважаючи на зміст вказаного листа, докази, надані апелянтом, для спростування відомостей, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення ААД№096202 від 27 березня 2022 року апеляційний суд ставить під сумнів та відхиляє, як неналежні та недопустимі.

Довід апелянта про те, що матеріали справи не містять акту приймання автомобіля іншою особою, відповідальною за її зберігання, а також не містить відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не може бути достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Така обставина не спростовує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доданими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 096202 від 27 березня 2022 року (а.с. 3);

- чеком приладу «Drager Alcotest 7510» (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, (а.с. 6).

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9-а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови суду та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови судді Шевченківського районного м. Києва від 10 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року,якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.- залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко