ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1871/22Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/817/617/22 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Строценя Т.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Строценя Т.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022,

в с т а н о в и в:

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 25 вересня 2022 року о 15 год. 09 хв. по автодорозі Озерна-Богданівка у с. Богданівка Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом МТ-10, без транспортного номерного знака, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім цього, 25 вересня 2022 року о 15 год. 09 хв. по автодорозі Озерна-Богданівка у с. Богданівка Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , керував транспортним засобом МТ-10, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів. Від проведення медичного обстеження у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Строцень Т.О. вказує на незаконність постанови суду першої інстанції, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона прийнята з формальних та необґрунтованих підстав, а докази, якими суд обґрунтував своє рішення є неналежні та недопустимі.

Вказує на неправомірність об`єднання адміністративної справи за ст.122-2 КУпАП та адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що в судовому засіданні суду першої інстанції було досліджено лише два відеофайли із трьох, які долучені до матеріалів справи. На думку апелянта, з досліджених відеоматеріалів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не вбачається. Докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні.

Стверджує, що ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з тим, що він не керував транспортним засобом.

На думку апелянта, знаходження біля транспортного засобу, який є в нерухомому стані, не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Зазначає, що на досліджуваних відеозаписах відсутні дата та час їх фіксування, що унеможливлює зрозуміти у який день та час здійснювалась відеофіксація та чи взагалі вона має відношення до подій, які відбувались 25.09.2022 року.

Також вказує, що на одному з відеозаписів працівник поліції вказує дату 15 вересня 2022 року, хоча сама подія мала місце 25 вересня 2022 року.

Зазначає, що пояснення ОСОБА_1 у протоколі, складеному за ч.1 ст.130 КУпАП, написані ним під примусом та диктування працівників поліції.

Просить скасувати постанову Зборівського районного суду від 26 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП і прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Заслухавши апелянта адвоката Строценя Т.О., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 2610.2022 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в адресу Зборівського районного суду Тернопільської області 06 жовтня 2022 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відповідно за ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 та 12 жовтня 2022 року матеріали про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права на об`єднання справ про адміністративні правопорушення.

Проте відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходились у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, постановою Зборівського районного суду від 19 жовтня 2022 року вищевказані матеріали об`єднані в одне провадження.

З огляду на викладена, підстав стверджувати про незаконність об`єднання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП та за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 179839, 25 вересня 2022 року о 15 год. 09 хв. по автодорозі Озерна-Богданівка у с. Богданівка Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МТ-10 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у ньому, об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, яким підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортний засобом МТ-10, перебуваючи при цьому без шолому, а транспортний засіб без номерного знака.

Так, відеозаписом зафіксовано, що патрульний автомобіль працівників поліції обганяє транспортний засіб мотоцикл МТ-10, водій якого керує транспортним засобом без мотоциклетного шолому, а сам транспортний засіб без номерного знака. (відеофайл NO 0743-125897F.MP4)

В подальшому водія транспортного засобу ідентифіковано як ОСОБА_1 , зазначено йому про причину зупинки транспортного засобу; повідомлено його про те, що керований ним транспортний засіб не зупинився на вимогу працівників поліції і тому переслідувався, у зв`язку з чим в патрульному автомобілі були включені проблискові маячки, стосовно чого ОСОБА_1 не заперечує; названо йому ознаки алкогольного сп`яніння, які надалі були вказані у протоколі про адміністративне правопорушення; запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння без посередньо на місці, від чого ОСОБА_1 відмовився та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 також відмовився. (відеофайл 0000000_09251510_0008_IMP)

З огляду на викладена, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля транспортного засобу, який перебував нерухомому стані, є безпідставні та надумані.

Відсутність дати та часу на фідеофайлах, на що звертає увагу апелянт, не спростовує самого факту відеофіксації працівниками поліції правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та з достатньою повнотою дозволяє ідентифікувати як безпосередньо особу, яка вчинила правопорушення, так і дату та період вчиненого правопорушення. При цьому, суд звертає увагу, що дата та час, зафіксовані на відеореєстраторі (відеофайлі NO248-125897F.MP4) співпадають з періодом вчинення правопорушення та оформлення протоколів про адміністративне правопорушення, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Апеляційний суд не заперечує, що на одному з відеозаписів працівник поліції називає дату 15 вересня 2022 року, але одночасно звертає увагу, що на вказаному відеозаписі відображено протокол про адміністративне правопорушення датований 25 вересня 2022 року. При цьому, усі відомості, які відображені вказаним відеозаписом дозволяють зробити беззаперечний висновок, що події мають місце саме 25 вересня 2022 року і стосуються ці події порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, за що було складено вищевказані протоколи.

Доводи апелянта про написання ОСОБА_1 пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення під примусом працівників поліції є непереконливі, оскільки жодних доказів з цього приводу ним не наведено.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Строценя Т.О., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя