ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/706/22 Номер провадження 33/814/1374/22Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника-адвоката Лучко Т.І.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 10 липня 2022 року о 21:17 год. на автодорозі с. Козуби водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager та проведення огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу, не взяття до уваги судом показів свідків, неналежність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на складення його з порушенням законодавства, фрагментарність відеозапису, що в свою чергу свідчить про порушення працівниками поліції норм ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ДПР18 №245989 складений 10.07.2022 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями останнього «Згоден, вжив 150 гр. горілки та їхав додому»,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

записи з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції,

направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній не надав документів які підтверджують його право керування автомобілем та документи на автомобіль. Під час спілкування з водієм у працівника поліції виникла підозра щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Факт вживання алкоголю ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції вперше підтвердив на 21:17 год. відеозапису, пояснивши, що випив 3 стакани пива. В подальшому водій неодноразово підтверджував факт вживання алкоголю, проте путався у кількості вжитого - то вказував про 2 л. пива, то 200 гр. горілки.

Крім того, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності записано «Згоден. Вживав 150гр. горілки та їхав додому».

На пропозицію працівників поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи в лікарняному закладі м. Полтави водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на 21:17 год. відеозапису.

В подальшому, після залучення свідків ОСОБА_2 , який є братом правопорушника, та ОСОБА_4 вже в їх присутності водій повторно відмовився від проходження огляду, що зафіксовано на бодікамеру о 22:03 год.

Зважаючи на відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції було виписано направлення на огляд, яке долучено до матеріалів адміністративної справи.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться відеозаписом з відеореєстратора поліцейського автомобіля та зафіксовано нагрудним технічними засобами працівників поліції , які узгоджуються з іншими матеріалами справи та не спростовані притягнутим.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав зупинки працівниками поліції керованого ним транспортного засобу, апеляційний суд не бере до уваги як підставу для скасування постанови суду, оскільки такі дії працівників поліції не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з допущеним водієм правопорушенням, вина якого доводиться зібраними по справі доказами в своїй сукупності та їх відповідністю критерію «поза всяким сумнівом».

При цьому, сам притягнутий до відповідальності ОСОБА_1 не заперечує факт вживання ним алкоголю перед керуванням авто, що він і підтвердив неодноразово на бодікамеру та особисто в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про спонукання його працівниками поліції особисто написати в протоколі про факт вживання алкоголю, не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджені жодними доказами з цього приводу та фактично спростовуються долученими до справи відеозаписами, які містять неодноразове зізнання водія про вживання ним алкоголю.

Також апеляційний суд погоджується з критичним ставленням місцевого суду до показів свідків, які під час допиту не могли надати точну інформацію щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вказали, що водій не перебував у стані сп`яніння та не бачили пояснень, які підписували, оскільки їх покази спростовуються відеозаписом та свідчать про намагання сприяти притягнутому ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неналежність як доказу відеозапису з огляду на його фрагментарність, апеляційний суд звертає увагу, що долучені відеозаписи впродовж тривалого часу містять всю хронологію подій скоєного правопорушення, а саме з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його подальше спілкування з працівниками поліції, факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, процедуру залучення 2 свідків, в присутності яких водій повторно відмовився від проходження огляду, роз`яснення прав водію.

При цьому працівником поліції було зауважено на камеру, що запис переривається для складання протоколу, що не суперечить закону і положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Посилання апелянта щодо неналежності як доказу наявного в матеріалах справи направлення на огляд, апеляційний суд не може прийняти його до уваги, оскільки виписане працівниками поліції направлення, яке міститься в матеріалах справи свідчить про факт відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, оскільки в разі проходження такого огляду вказане направлення залишається в закладі охорони здоров`я.

Також не встановлено під час апеляційного перегляду постанови місцевого суду порушень працівниками поліції норм ст. 266 КУпАП та Інструкції

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна