ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/877/22 Головуючий в 1 інст. Сінєльник Р.В.
Провадження № 33/807/362/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Лихосенка Є.О., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інженером ФОП « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 24.03.2022 року о 20-20 год. в м. Запоріжжя по вул. Республіканська, 185, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 951 від 24.03.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Водія відсторонено від керування транспортним засобом шляхом евакуації транспортного засобу на спеціальний майданчик, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм процесуального права, при цьому судом не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. До розгляду справи підійшов формально, що потягло за собою необґрунтоване накладення стягнення.

Вказує, що в стані алкогольного сп`яніння не керував транспортним засобом, оскільки під час руху він не встигав додому, вирішив переночувати в автомобілі. Перебуваючи в автомобілі, він випив трішки спиртного напою та ліг на заднє сидіння транспортного засобу.

Потім через деякий час його розбудили працівники поліції. Після цього, вони вказали, що у нього виявленні ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд.

Наголошує, що в стані алкогольного сп`яніння не здійснював керування автомобілем, що виключає відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа була розглянута без його участі, а постанову районного суду він отримав після закінчення строку на оскарження.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу було розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копію судового рішення апелянт отримав 27 червня 2022 року (а.с. 19), тобто вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №330449 (а.с.3), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України; направленням водія (а.с.5), яким встановлено, що під час події у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду: перебуває в стані алкогольного сп`яніння (Висновок №951); висновок щодо результатів медичного огляду від 24.03.2022 року (а.с.6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 доставлено до лікарні 24.03.2022 року о 20 годині 25 хвилин. Під час огляду, проведеного о 20.30 год. встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.7), яким встановлено, що транспортний засіб ОСОБА_1 було примусово переміщено на спеціальний майданчик для зберігання; відеозаписами події (а.с.10).

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції дослідив вказані докази у справі, перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортним засобом, проходження ним медичного огляду в закладі охорони здоров`я, яким було виявлено що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи ОСОБА_1 , оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд відхиляє доводи про те, що водій ОСОБА_1 під час події не здійснював керування автомобіля в стані алкогольного сп`яніння і те, що подія відбулась під час комендантської години у м. Запоріжжі.

Вказане спростовується відеозаписом під найменуванням «video_2022-03-25_11-11-40», з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував, що його зупинили працівники поліції та сказав, що він вживав алкогольні напої (горілку). Також відеозаписом встановлено, що водій вийшов з транспортного засобу саме з місця водія.

З відеозапису під найменуванням «video_2022-03-25_11-12-05» вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Результат позитивний. Будь-яких заперечень щодо порядку проведення огляду не виражав.

Щодо часу події, апеляційний суд вказує, що згідно медичного висновку водій ОСОБА_1 був доставлений до лікарні о 20 годині 25 хвилин, огляд було проведено о 20.30 год., висновок складено о 20.40 год. Вказаний висновок ОСОБА_1 підписав без зауважень, в тому числі і щодо часу проведення медичного огляду.

Аналізуючи вказане, апеляційний суд вважає, що доводи про те, що подія відбулась під час комендантської години і ОСОБА_1 на той час не керував транспортним засобом є надуманими та такими, що направленні на уникнення відповідальності.

Згідно довідки, ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія, що підтверджується посвідченням водія.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

За змістом ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З дослідженого відеозапису та інших матеріалів справи вбачається, що поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився.

Апеляційний суд, виходячи з вищевикладеного, повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/877/22