Справа №443/1427/22
Провадження №3/443/660/22
ПОСТАНОВА

іменем України

25 листопада 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого

за ч. 4 ст. 127 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №173732 від 10.11.2022 ОСОБА_1 , 10.11.2022 о 12 год 20 хв в м. Жидачеві по вул. Заводська, 10, вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим створив аварійну обстановку, а саме: змусив водія транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по дорозі різко змінити швидкість, напрямок руху. Своїми діями порушив п.п. 1.5, 4.14 «а» ПДР, вчинивши правопорушення передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом наявним в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173732 від 10.11.2022, в судове засідання не з`явився. Клопотань від останнього про перенесення справи до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 4 ст. 127 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 127 КУпАП адміністративними правопорушеннями є непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху та порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи долучено відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 йде по обочині дороги, в той час його наздоганяють працівники поліції на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander.

З долученого відеозапису не вбачається подій, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 , 10.11.2022 о 12 год 20 хв в м. Жидачеві по вул. Заводська, 10, вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим створив аварійну обстановку, а саме: змусив водія транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по дорозі різко змінити швидкість, напрямок руху.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Провівши аналіз зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, в повній мірі не дотримано вимог ст. ст. 256 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №173732 від 10.11.2022 не може бути визнаний належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Суддя зазначає, що наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, повинна бути доведеною належними, достатніми та достовірними доказами, які б дозволяли поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого порушення, в свою чергу усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягається до відповідного виду юридичної відповідальності (ст. 62 Конституції України).

Разом з тим, вказані докази ані окремо, ані в сукупності не свідчать на наявність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП, а навпаки спростовують обставини наведені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173732 від 10.11.2022.

Вищевказаних матеріалів є очевидно не достатньо, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про перехід ОСОБА_1 проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортним засобом, що наближається, невиконання інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки.

Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.

З досліджених матеріалів справи, суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ч. 4 ст. 127, ст.ст. 247, 268 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко