КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №371/439/22
Провадження № 33/824/1924/2022 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Каневський В.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненніадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як встановлено судом, 05.06.2022 року близько 10 години 20 хвилин в м. Миронівка Обухівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та у медичному закладі відмовився.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якійзазначив, що він не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України та не керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 , яким керувала його дружина. Дані обставини підтверджуються відеозаписом, наявним у матеріалах справи.

Також апелянт посилається на порушення, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, на те, що протокол поліцейський склав самостійно без присутності ОСОБА_1 , що суперечить вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року №1395, та порушує права особи, відносно якої складається адміністративний матеріал (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання) відповідно до ст. 268 КУпАП. Також не були надані для огляду докази, якими керувався поліцейський відповідно до ст. 251 КУпАП, (не було надано фото і відео доказів), чим були порушені права, передбачені ч. 1 ст. 59 та ч. 2 ст. 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, де зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника.

Крім того, ОСОБА_1 у скарзі зазначив, що вимогу пройти медичний огляд працівники поліції пред`явили без участі двох свідків, а відомості про наявність свідків були ними вписані після складання протоколу, що підтверджує відеозапис, наявний у матеріалах справи 00000__0001. Оскільки така вимога була висунута працівниками поліції без участі свідків при відсутності ознак сп`яніння ОСОБА_1 та з урахуванням, що він був пасажиром, а не водієм транспортного засобу, останній відмовився від проведення огляду, оскільки вважав такі дії поліцейських незаконними.

У протоколі серії ДПР 18 № 183244 зазначено, що протокол складений у присутності двох свідків, однак відеозапис, наявний у матеріалах справи, підтверджує той факт, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Також апелянт у скарзі посилався на те, що у матеріалах справи наявні два відеозаписи, які є неналежними та недопустимими доказами, оскільки мають явні ознаки монтажу, крім того відеозйомка має вестись безперервно до її завершення, натомість час, відображений у обох відеозаписах, відрізняється один від іншого, хоча за своїм змістом знятий при одних подіях, що свідчить про монтаж відеозаписів, наявних у справі.

Крім того, апелянт у скарзі зазначив, що в ході спілкування із працівниками поліції, після вимкнення ними бодікамери, на яку вони фіксували спілкування, ним неодноразово заявлялось усне клопотання про надання йому можливості залучити адвоката під час складання адміністративного протоколу, на що працівники поліції йому відмовили у категоричній формі, порушивши, таким чином, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не був водієм у розумінні пункту 1.10 ПДР України і в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем, а при складанні протоколу і проведенні огляду поліцейськими були допущені порушення встановленого законом порядку огляду, постанова суду про визнання його винним підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять належні, достатні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, суддя не звернув належної уваги на обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, судом надано неправильну оцінку наявним у справі доказам (відеозаписам з нагрудної камери поліцейського, протоколу та показанням свідків), які не узгоджуються між собою та не підтверджують поза розумним сумнівом ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 05.06.2022 року о 10 год. 20 хв. у м. Миронівка Обухівського району Київської області.

Зокрема, з дослідження відеозаписів, наявних у справі, вбачається, що на одному з них зафіксовано, що патрульний автомобіль слідує за автомобілем OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 ; біля магазину «АТБ» на стоянці даний автомобіль було зупинено, після чого відчинились двері зупиненого автомобіля з боку водія, при цьому відеозапис не містить даних, що саме ОСОБА_1 відчиняв двері, виходячи з місця водія. Інший відеозапис відтворює лише розмову без відео тих осіб, що розмовляють, і у даній розмові особа, яку можна ідентифікувати як ОСОБА_1 , заперечує факт керування автомобілем, зазначаючи, що він не був за кермом і вимагаючи від поліцейських надати докази, які б це підтвердили. Крім того, з даного відеозапису не вбачається, що при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких наявні у матеріалах справи. Таким чином, наявні у справі відеозаписи, як доказ, не узгоджуються з протоколом ДПР 18 № 183244 та поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , дані про яких могли бути внесені до протоколу вже після відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відеозапис не містить даних щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та не містить даних про ознайомлення останнього з протоколом, від підпису якого він відмовився, як про це зазначено у протоколі ДПР 18 № 183244.

При цьому, при розгляді справи в апеляційному суді були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, дали показання, у яких підтвердили, що ОСОБА_1 автомобілем OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 , 05.06.2022 року о 10 год. 20 хв. у м. Миронівка Обухівського району Київської області не керував.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 при допиті зазначила, що їм з чоловіком 05.06.2022 року треба було поїхати до будівельного магазину у м. Миронівка, і за кермом автомобіля OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 , у цей час була вона, ОСОБА_4 , а не чоловік. Після зупинки автомобіля працівниками поліції, вона намагалась це пояснити, але її ніхто не слухав.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 при допиті в апеляційному суді дали аналогічні показання, зазначивши, що 05.06.2022 року зранку вони поїхали із своїми знайомими ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до будівельного магазину, оскільки останні робили ремонт у своєму помешканні і їм були потрібні будівельні матеріали. За кермом автомобіля OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 , у цей момент була ОСОБА_4 , а не її чоловік ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявні у матеріалах справи докази - пояснення ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відеозаписи з нагрудної камери та реєстратора патрульного автомобіля, які були повно, всебічно та об`єктивно досліджені апеляційним судом в їх сукупності, спростовують обставини, викладені у протоколі серії ДПР 18 № 183244, щодо того, що ОСОБА_1 05.06.2022 року о 10 год. 20 хв. у м. Миронівка керував автомобілем OPEL ZAFIRA, н.з. НОМЕР_1 . При цьому пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , дані про яких внесені до протоколу, апеляційним судом розцінюються критично, оскільки наявними у справі відеозаписами спростовується та обставина, що дані свідки були присутні при відмові ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не несе обов`язку проходити на вимогу поліцейського в установленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), є необґрунтованим, оскільки наявними у справі доказами не підтверджується поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення даного правопорушення і може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, якіб дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко