КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/3666/22 Головуючий у І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 22-ц/824/2761/2022 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Постановою встановлено, що 19 червня 2022 року об 11 год. 20 хв. на автомобільній дорозі Т-10-18 перехрестя с. Морозівка - с. Сулимівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини та тремтіння рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022 року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки безпідставності вимог поліцейських щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оскільки будь-які ознаки сп`яніння у останнього поліцейськими встановлено не було, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер.

Крім того, після складання протоколу ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом та дозволили продовжити рух.

Апелянт вказує, що при складанні протоколу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема право на захист.

Звертає також увагу суду апеляційної інстанції на порушення поліцейськими вимог Інструкції №1452/735, зокрема процедури направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, після встановлення підстав вважати, що ОСОБА_1 нібито знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, співробітник поліції у відповідності до п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 зобов`язаний був направити останнього до найближчого закладу охорони здоров`я, визначеного Департаментом охорони здоров`я Київської облдержадміністрації в наказі №667 адм від 08.07.2020, а не до медзакладу, який знаходиться в смт. Баришівка.

Також, апелянт зазначив, що при фіксуванні обставин події поліцейськими не було дотримано вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису №1026, зокрема, поліцейськими не було зафіксовано факту керування транспортним засобом, обставин проходження огляду за допомогою Драгера, усього процесу спілкування з ОСОБА_1 та процедури оформлення адміністративних матеріалів.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Гармаш М.Ю. підтримали її доводи, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №039413 від 19 червня 2022 року, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 19 червня 2022 року об 11 год. 20 хв. на автомобільній дорозі Т-10-18 перехрестя с. Морозівка - с. Сулимівка, керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини та тремтіння рук, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 статті 130 КУпАП;

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, 19 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.11);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 та відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі (а.с.7-8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками, а також самим ОСОБА_1 , який власноруч в протоколі зазначив «згоден, прошу вибачити».

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, виявлені працівниками поліції 19 червня 2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п.1,2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

З відео-файлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд у лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 відмовляється.

Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео зафіксована вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що відеозапис правопорушення поліцейськими здійснено частково, проте зазначена обставина на правильність висновків суду не впливає, адже відеозаписом зафіксовано що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці так і в медичному закладі.

Суд також відхиляє доводів апелянта про те, що матеріали відеофіксації не містять підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже зазначена обставина не заперечується самою особою.

Апеляційний суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він проходивогляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки, однак після забору повітря, у зв`язку з технічною несправністю прилад не спрацював, тому працівники поліції, пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в Баришівській ЦРЛ, оскільки такі доводи є голослівними, не підтверджені доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якої чітко видно, як ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що після складання протоколу ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом та дозволили продовжити рух не відповідають дійсності, спростовуються розпискою ОСОБА_4 від 19 червня 2022 року щодо передачі транспортного засобу «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 на зберігання останнього та зобов`язання не передавати його водієві до повного витверезіння (а.с.4).

Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водіїв, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09 листопада 2015 № 1452/735.

Доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та скаржником не подані ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

Відсутність в матеріалах справи направлення на огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння також не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, зокрема відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку такого огляду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша Михайла Юрійовичазалишити без задоволення, постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2022року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О. Таргоній