Справа № 305/1673/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Телегазій В. І.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має 3 н/л дітей, військовозобов?язаного,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Згідно з постановою, 16 вересня 2021 року, о 23 год 00 хв, по вул. Плитоватий, у с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Телегазій В. І. вказує на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що про існування матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 дізнався при врученні судової повістки, що свідчить про порушення його права на захист. Протокол про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, складений з порушенням приписів ст. 256 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не були роз`яснені права, пояснення поліцейські у ОСОБА_2 не відібрали, жодних доказів, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи не міститься. Звертає увагу на наявність у матеріалах направлення на проходження освідування, до якого не долучено роздруківку приладу «Драгер» з підписами свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Також стверджує, що висновок лікаря, у присутності якого апелянт нібито відмовився від проходження освідування, не слід брати до уваги, оскільки факт цієї відмови свідки своїми підписами не засвідчили. Окрім цього, апелянт зазначає, що матеріали справи були направлені на доопрацювання, що підтверджується постановою суду від 27.10.2021, однак на виконання вищевказаної постанови зовсім безпідставно працівник поліції у рапорті зазначив, що факт відмови зафіксовано у висновку лікаря у присутності свідків, котрих у лікарні не було. Відмовляючи у розгляді заяви про видачу копії відеозапису з боді-камери поліцейського місцевий суд позбавив ОСОБА_1 права на захист та належну підготовку у розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника, адвоката Телегазія В. І., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 10.06.2022. Однак, ні ОСОБА_1 , ні його захисник до суду не з`явились. Апеляційний суд, вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, бере до уваги те, що 28.09.2022 адвокат Телегазій В. І. надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому, із врахуванням практики Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписи ст. 251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №235373, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що 16 вересня 2021 року, о 23 год 00 хв, у с. Лазещина, по вул. Плитоватий, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі вказано, що такий складено у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень, від ознайомлення зі змістом протоколу та від отримання його копії, натомість він був ознайомлений з тим, що справа відносно нього розглядатиметься у Рахівському районному суді.
Відповідно до направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.09.2021, ОСОБА_1 направлено на освідування до Рахівської РЛ у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота (а. с. 2).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску зафіксована подія за участі ОСОБА_1 . Відповідно до відеозапису, на пропозицію працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 категорично відмовився (а. с. 4).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4782007 від 16.09.2021, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн (а. с. 6).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються рапортом капітана поліції Лакатиша М. М. (а. с. 12), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи у медичному закладі, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків (а. с. 12).
При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейський Лакатиш М. М. мав упереджене ставлення при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він був зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих повноважень.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного та наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
При оцінці доводів апелянта щодо того, що про існування матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 дізнався при врученні судової повістки, що свідчить про порушення його права на захист, при цьому стверджує, що при складанні протоколу права йому не роз`яснювались, пояснення поліцейські не відібрали, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що спрямовані на намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності.
Так, належними та достовірними доказами, які містяться у матеріалах справи підтверджується, що на законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, за що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто водію було відомо про вчинене ним адміністративне правопорушення, а також надано можливість викласти у протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення з приводу вказаної події. При цьому, зі змісту протоколу, а також із відеозапису убачається, що ОСОБА_1 відмовився і від надання пояснень, і від підписання протоколу, і від отримання його копії. Також у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 потребував правової допомоги адвоката, що йому не роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд бере до уваги те, що апелянтом не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що достовірність вищевказаних доказів викликають сумніви, і що на відеозаписі інша особа, а не ОСОБА_1 , а також те, що посвідчення водія поліцейським пред`явив хто-небудь інший, а не ОСОБА_1 .
При оцінці доводів апелянта відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі, адже складений з порушеннями, тому вимогам ст. 256 КУпАП вказаний процесуальний документ не відповідає, апеляційний суд такі відхиляє, оскільки при дослідженні змісту протоколу не виявлено жодних невідповідностей вимогам вищевказаної статті. На переконання апеляційного суду, протокол оформлено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та відповідно до п. 9 Інструкції вказаний процесуальний документ містить у собі всі необхідні відомості.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №235373, складений відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає жодних підстав для визнання процесуального документу неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі чітко вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушена мова). Від проходження освідування у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому твердження адвоката Телегазія В. І. про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам вищевказаної статті, є такими, що спростовуються доказами у справі.
Такими, що не впливають на висновки місцевого суду є доводи апелянта відносно того, що матеріали справи були направлені на доопрацювання, що підтверджується постановою суду від 27.10.2021, однак на виконання вищевказаної постанови зовсім безпідставно працівник поліції у рапорті зазначив, що факт відмови зафіксовано у висновку лікаря у присутності свідків, котрих у лікарні не було.
Апеляційний суд бере до уваги те, що свідок ОСОБА_5 , який працює інспектором СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та у своєму рапорті і під час розгляду справи у місцевому суді. Так, надаючи пояснення з приводу вказаної події у суді першої інстанції, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України про завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань, поліцейський ОСОБА_5 зазначив, що причиною зупинки транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 було те, що водій керував автомобілем з порушенням ПДР, хаотично перетинав смуги руху, а автомобіль патрульної поліції їхав позаду. Коли поліцейські підійшли до автомобіля, водій відкрив двері і в нього були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. З пояснень поліцейського убачається, що водій поводив себе неадекватно, агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, відмовився пред`явити посвідчення водія, яке згодом надав під час поїздки у службовому автомобілі до Рахівської РЛ. У медичному закладі водій відмовся пройти огляд на стан сп`яніння, за що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейський Лакатиш М. М., допитаний судом першої інстанції підтвердив, що за кермом транспортного засобу був саме водій ОСОБА_1 . Апеляційний суд вважає, що пояснення свідка, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вони відібрані у встановленому законом порядку, сумнівів у достовірності та об`єктивності цих пояснень апеляційний суд на вбачає. Вказані пояснення підтверджують обставини, які викладені у письмових доказах та на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи. Разом з тим, як убачається з оскаржуваної постанови, сторона захисту під час розгляду справи у місцевому суді не надала жодних доказів, які можуть ставити під сумніви достовірність наданих поліцейським ОСОБА_5 вищевикладених пояснень.
Враховуючи наявність достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівників поліції пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння відповів відмовою, доводи апелянта про те, що наявний медичний висновок №178 від 16.09.2021 є неналежним доказом у справі, слід визнати такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду, які є обґрунтованими та правильними. Вказаний медичний висновок лише підтверджує те, що 16.09.2021 ОСОБА_1 таки було доставлено до Рахівської РЛ для проведення огляду на стан сп`яніння, однак як убачається з інших належних доказів, водій від проходження освідування відмовився.
Із цих підстав, як такі, що не спростовують факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про факт керування апелянтом транспортним засобом. Апеляційний суд вказані твердження відхиляє, оскільки такі спростовуються наявною у матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4782007 від 16.09.2021, згідно з якою за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. При цьому береться до уваги і те, що вказана постанова апелянтом не оспорювалась.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному правопорушенні; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Крім того, беручи до уваги те, що участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Телегазій В. І. не брали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, - вони позбавили себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Телегазій В. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Телегазій В. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН