КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4280/22 Головуючий у 1 інстанції Гришко О.М.
Провадження № 33/824/2838/22 Доповідач у ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали справи про адміністративне правопорушенняза апеляційною скаргою адвоката Кожем`яченка Володимира Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055242 від 25 травня 2022 року водій ОСОБА_1 25 травня 2022 о 23 год. 10 хв. в с. Святопетрівське по вул. Білогородська 24, керував автомобілем «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області області від 23 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 4 липня 2022 року особисто ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року - без змін.

19 вересня 2022 року до суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга адвоката Кожем'яченка В.В., подана 1 липня 2022 року в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову і зарити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки під час розгляду справи судом не враховано, що матеріали справи не містять даних про завершений склад правопорушення, а протокол складено передчасно з огляду на те, що після відмови від огляду на приладі «Драгер» ОСОБА_1 не був направлений на огляд до уповноваженого на це закладу охорони здоров`я, а той заклад, де йому пропонували пройти огляд - Боярська ЦРЛ, не існує і не уповноважений на проведення відповідного огляду, а матеріали протоколу не містять даних про відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім цього, апелянт викладає мотиви незгоди з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції адвокат Кожем`яченко В.В., будучи завчасно особисто повідомленим можливим для суду способом в даний час (військові події, за відсутності фінансування на відправку поштової кореспонденції) телефонограмою за вказаним ним телефоном від 26 жовтня 2022 року (а.с. 93), не з`явився, явку заявлених ним свідків в апеляційній скарзі та заяві не забезпечив.

Перевіривши матеріали адміністративного протоколу, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а апеляційна скарга такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, відповідно до норм ч. 1 ст. 130 КупАП закріплено адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 25травня 2022 о 23 год. 10 хв. в с. Святопетрівське по вул. Білогородська 24, керував автомобілем «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинкитранспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Виннуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які встановлено та викладено:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055242 від 25 травня 2022 року, де вказано, що ОСОБА_1 25 травня 2022 о 23 год. 10 хв. в с. Святопетрівське повул. Білогородська 24, керував автомобілем «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинкитранспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1);

- у письмових поясненнях вказаних свідків, відібраних інспектором батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області ДПП, де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці за допомогою спеціального технічного пристрою, так і в медичному закладі (а.с. 3);

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055242 від 25 травня 2022 року на строчці «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що автомобіль залишає по місці зупинення та не буде його використовувати в продовж доби» (а.с. 1);

- у рапорті інспектора БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП Рогачова Анатолія, де зазначено, що під час патрулювання за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Білогородська 24, був зупинений автомобіль «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Вказані пояснення отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме:запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя, виявлені працівниками поліції 25 травня 2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 2, 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння на місці зупинки, або за наявності заперечень особи в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, про що мається відповідна відмітка у протоколі за підписом поліцейського, ОСОБА_1 з ним ознайомився, також його підписав.

У даному випадку апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у матеріалах доказах.

Крім того, у випадку не згоди із протоколом та діями працівників поліції, ОСОБА_1 мав можливість самостійно звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що на порушення вимог закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року ОСОБА_1 не було видане направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до п. 3розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п. 6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення містить п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилася від такого огляду, про що вірно вказав суддя першої інстанції у постанові.

Як вище вказувалося,ОСОБА_1 , в якого після зупинки було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що у свою чергу тягне складання відповідного протоколу, а не видання направлення на огляд як помилково вважає захисник.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження адвоката Кожем`яченка В.В. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем, ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами викладеними вище, оцінку яким надав і суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України задекларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиття відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, та письмових поясненнях, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кожем'яченка Володимира Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Н.В. Ігнатченко