"23" листопада 2022 р. Справа № 363/1692/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2022 року головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319947 від 19.06.2022 року вбачається, що 19 червня 2022 року близько о 23 год. 00 хв. у с. Демидів, по вул. Б. Хмельницького, 29, ОСОБА_1 , керуючи моторолером марки Suzuki Sepiv, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу у присутності двох свідків та з проведенням відео фіксації. Однак ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у подальшому і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова осіб, які керують транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з`явився у судове засідання. Будуючи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 пояснив, що зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відомостями, обставинами та фактами, викладеними у протоколі та інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення, категорично не згоден та заперечує проти їх достовірності. ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує проти факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак не згоден та категорично заперечує проти того, що здійснював керування транспортним засобом. Крім того, посилається на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував факт керування ним транспортним засобом. Внаслідок цього просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання також з`явився свідок ОСОБА_2 . Будуючи повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведеним під присягу, повідомленим про його права та обов`язки, а також про можливість відмови від надання показань щодо своїх членів сім`ї та близьких родичів, ОСОБА_2 пояснив суду, що 19 червня 2022 року він на моторолері марки Suzuki Sepiv, державний номерний знак НОМЕР_1 , який придбав для своєї жінки, приїхав у гості до свого знайомого ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Пізніше до них на спільну вечерю прийшли також ОСОБА_1 та його жінка. При цьому ОСОБА_1 прийшов пішки, оскільки не вміє керувати транспортними засобами та ніколи цьому не навчався, не має прав на керування транспортними засобами, а також немає у своєму володінні жодного транспортного засобу. Під час спільної вечері, випили алкогольні напої приблизно по 0,75 літри пива. Коли вирішили розходитися по домам, то виявилося, що внаслідок невідомих технічних причини моторолер марки Suzuki Sepiv, державний номерний знак НОМЕР_1 , зламався таким чином, що перестав заводитися та втратив механічну можливість рухатися власним ходом за допомогою двигуна, а пересувати зазначений моторолер було можливим лише за допомогою власної фізичної сили. ОСОБА_2 запропонував залишити вказаний моторолер у ОСОБА_3 , однак останній відмовив, оскільки не міг гарантувати цілісність та схоронність моторолера. Внаслідок цього ОСОБА_2 попросив свого брата, ОСОБА_1 , забрати моторолер до себе додому, оскільки останній проживав поруч з ОСОБА_4 . ОСОБА_1 погодився забрати моторолер до себе, після чого він за допомогою власної фізичної сили шляхом штовхання потягнув моторолер додому разом зі своєю жінкою, а він - ОСОБА_2 пішов додому. Зі слів свого брата, знає, що коли приїхала поліція, то ОСОБА_1 стояв біля мопеду та курив. ОСОБА_2 , будучи приведеним під присягу та повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, на запитання суду зазначив, що він впевнений та немає жодних сумнівів у тому, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортними засобами, у тому числі вищезазначеним моторолером.

У судове засідання також неодноразово викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток на їх адресу, що вказана у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання вони не з`явилися. Про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З пояснень ОСОБА_1 та його брата, ОСОБА_2 вбачається, що 19 червня 2022 року вони разом прибули до спільного знайомого ОСОБА_3 на вечерю. ОСОБА_2 приїхав на моторолері марки Suzuki Sepiv, державний номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 прийшов пішки разом зі своєю дружиною. При цьому ОСОБА_1 немає ані навичок керування транспортними засобами, ані права на керування транспортними засобами та жодного транспортного засобу у своєму володінні, яким би він міг скористатися. Після закінчення вечері, вони вирішили розходитися по домам. Одночасно з цим виявилося, що моторолер марки Suzuki Sepiv, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_2 , з невідомих причин зламався, внаслідок чого не заводився та втратив механічну можливість рахуватися власним ходом за допомогою двигуна, а єдиною можливістю його пересування було лише застосування власної фізичної сили шляхом штовхання. Оскільки ОСОБА_7 відмовився залишати вказаний моторолер у себе вдома, а ОСОБА_1 прожив поруч з ним, то ОСОБА_2 попросив свого брата забрати його моторолер до себе. Після цього ОСОБА_1 за допомогою власної фізичної сили шляхом штовхання потягнув моторолер додому разом зі своєю жінкою, а ОСОБА_2 пішов додому.

У подальшому, як вбачається з наданих пояснень, ОСОБА_1 приблизно о 23 год. 00 хв. котив зазначений моторолер та зупинився перекурити. У цей момент до нього під`їхали працівники поліції. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що тягне моторолер до себе додому, оскільки останній зламався та не може рухатися власним ходом. ОСОБА_2 також повідомив, що зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що коли підійшли працівники поліції, то ОСОБА_1 стояв поруч з моторолером та курив, внаслідок чого працівники поліції не могли бачити як він здійснює керування моторолером.

Після цього, як зазначив ОСОБА_1 , працівники поліції, не слухаючи його пояснень, винесли щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 також категорично не згоден, оскільки він ніколи не навчався керуванню транспортними засобами, не отримував посвідчення водія, тому в нього і не могло його бути. Одночасно з цим, не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 щодо того, що він не керував моторолером та не вміє керувати ним, а лише штовхав його за допомогою власної фізичної сили, працівники поліції запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння. У цей же час з дому, який розташований поруч, вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки почули суперечку ОСОБА_1 з поліцією. У подальшому ці ж особи були свідками процедури огляду на стан сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 категорично був не згодним з тим, що він здійснював керування транспортним засобом, то він відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння, так як він не був водієм у той момент та не зобов`язаний був проходити огляд на вимогу працівників поліції.

Крім того, у матеріалах справи наявний CD-R диск, на якому міститься файл з відеозаписом під назвою «VID36F-00-0013». При дослідженні зазначеного відеозапису судом встановлено, що працівники поліції з метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків та на відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження зазначених оглядів. Одночасно з цим протягом всього відеозапису ОСОБА_1 постійно звертає увагу поліцейських на те, що він не керував моторолером, а за допомогою власної фізичної сили котив його до себе додому. Крім того, ОСОБА_1 просив надати будь-який доказ, що засвідчує керування ним моторолером, однак працівники поліції на жодне його зауваження та заперечення не відреагували, а лише зафіксували відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису, свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 мотивував тим, що він не здійснював керування моторолером, а тому не зобов`язаний на вимогу працівників поліції проходити огляд у встановленому законодавством порядку.

Матеріали справи також містять письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були присутніми під час фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зі змісту наданих ним письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_6 була свідком не тільки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, але і свідком того як він здійснював керування моторолером. Одночасно з цим ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з`явилися тільки після того, як він почав сперечатися з працівникам поліції, оскільки не здійснював керування моторолером. Він також пояснив, що коли свідки вийшли на вулицю зі свого будинку, то пояснили, що вийшли, тому що почули крики та галас, однак звуку роботи двигуна моторолера до цього вони не чули. Внаслідок цього ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не могли бути свідками того як він керував моторолером.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по цій справі. При цьому цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що письмові пояснення свідків, які містяться у матеріалах, суперечать поясненнями, наданим у судовому засіданні, а також іншим матеріалам справи, а також враховуючи те, що зазначені свідки за викликом суду не з`явилися у судове засідання, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити достовірність їх письмових пояснень, то суд критично ставиться до письмових пояснень свідків, внаслідок чого вони не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_1 .

У кінцевому підсумку суд звертає увагу, що факти та обставини, викладені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у тому числі факт керування транспортним засобом, повинні підтверджуватися доказами, які відображають відомості та факт вчинення правопорушення, даючи судді можливість повно та точно відтворити всі обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому факт порушення правил дорожнього руху не може підтверджуватися доказами, зокрема, відеозаписом, з якого вбачаються лише факти вчинення процесуальних дій (проведення огляду, складання протоколу тощо).

З урахуванням цього суд доходить до висновку, що матеріали справи у переважній більшості містять докази, які стосуються відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наявний у матеріалах справи відеозапис фіксує лише процедуру проведення огляду на стан сп`яніння та фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, однак на ньому не відображено ані зупинення транспортного засобу, ані керування ним ОСОБА_1 , ані будь-яке інше підтвердження факту керування моторолером. Одночасно з цим цей відеозапис містить багато категоричних заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним моторолером та ігнорування поліцейськими його зауважень та заперечень.

Одночасно з цим єдиним належним доказом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія моторолера.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством обов`язок за вимогою поліцейського проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував моторолером, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів у нього не виникає обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за невиконання обов`язку, який відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

З урахуванням вищевикладеного суд також доходить до висновку щодо недоцільності дослідження доказів та матеріалів справи, що стосуються відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас