П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/981/22

Провадження №3/943/590/2022

02 вересня 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №198163 від 06.08.2022, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП за те, що 06 серпня 2022 року о 10 год. 46 хв. на автодорозі М06 (Київ-Чоп) 503 км. він перевозив побутову хімію та засоби гігієни на суму близько 120000 грн. транспортним засобом марки «Фольксваген Шаран», реєстраційний номер НОМЕР_1 для подальшої реалізації без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, чим порушив ст. 58 Господарського кодексу України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні категорично заперечив. Суду повідомив, що зранку 06 серпня 2022 року він придбав на ринку «Шувар» м. Львова виключно для власних домашніх потреб: засоби гігієни, побутову хімію та продукти харчування, загальну вартість яких він не пригадує. Повертаючись із ринку на вищевказаному автомобілі був зупинений працівниками поліції, які в ході перевірки документів висловили йому безпідставні претензії щодо начебто придбання мною вказаного товару для подальшої реалізації чи викрадення мною гуманітарки, що є виключно припущеннями поліцейських і не відповідає дійсності, оскільки підприємницьку діяльність він не здійснює, а товар придбавав виключно для власних домашніх потреб, ураховуючи військовий стан, товарний дефіцит і нестабільність ринків. Згодом безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення та відпустили із указаним вище товаром додому. Відтак категорично заперечує свою винуватість та просить закрити провадження в справі за відсутністю в діях його складу будь-якого адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено основні принципи, на яких базується державна реєстрація.

Згідно ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В силу роз`яснень, викладених у п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

Натомість, як вбачається зі складеного адміністративного протоколу від 06.08.2022 року, що ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він 06 серпня 2022 року о 10 год. 46 хв. на автодорозі М06 (Київ-Чоп) 503 км. він перевозив побутову хімію та засоби гігієни на суму близько 120000 грн. транспортним засобом марки «Фольксваген Шаран», реєстраційний номер НОМЕР_1 для подальшої реалізації без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, що не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Тобто, за змістом складеного протоколу, ОСОБА_1 фактично поставлено у вину те, що він здійснював перевезення на автомобілі придбаних ним побутової хімії та засобів гігієни для подальшої реалізації без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних фактичних обставин (придбання товару для подальшої реалізації, систематичності здійснення ОСОБА_1 такої діяльності тощо) до вищевказаного адміністративного протоколу поліцейським не долучено, як і не вилучено ним вказаний товар, оскільки санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає можливість конфіскації такого товару.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява№ 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відтак, як убачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що у даному випадку мала місце не реалізація товару, а виключно перевезення придбаного товару автомобілем ОСОБА_1 , чого законодавством не заборонено, оскільки в силу приписів статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17) викладена правова позиція, згідно якої притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали справи не містять обгрунтованих доказів та не відображають усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а суд позбавлений права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, відтак провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 164, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос