Номер провадження 3/754/1855/22
Справа №754/4470/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13.06.2022 року о 00 годин 25 хвилин керував автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_1 по вул.. Бальзака, 9 у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

На виклик до суду ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Адвокат Кузьмін Є.О. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

18.07.2022 року до суду надійшло письмове клопотання адвоката Кузьміна Є.О. про відкладення розгляду справи, зважаючи на письмове клопотання ОСОБА_2 , долучене до клопотання адвоката, в якому він вказує, що перебуває на лікуванні та не може прибути до суду, при цьому вину не визнає та бажає, щоб справа була розглянута в його присутності. До заяви також долучено Медичний висновок про тимчасову непрацездатність із датою створення 08.07.2022 року.

За загальним правилом у разі захворювання чи травми листок непрацездатності видається на весь період тимчасової непрацездатності, до її відновлення або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК). Це передбачає пункт 2.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ від 13.11.2001 № 455. При захворюванні або травмі лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності терміном до 5 календарних днів. Цей термін може бути продовжений залежно від тяжкості захворювання до 10 календарних днів (п. 2.2 Інструкції № 455). Тобто лікуючий лікар самостійно може надавати лікарняний (або довідку) на термін до 10 календарних днів.

Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводить лікуючий лікар спільно з завідувачем відділення. Далі листок непрацездатності продовжує лікарсько-консультаційна комісія (ЛКК), яку призначає керівник лікувально-профілактичного закладу. До того ж рішення про продовження приймається після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше одного разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК.

Як вбачається з наданого медичного висновку, він створений 08.07.2022 року. Таким чином, строк діє його до 17.07.2022 року. Будь-яких даних про те, що строк дії висновку був продовжений, суду надано не було.

Крім того, у даному медичному висновку відсутні дані про те, що він виданий саме ОСОБА_2 . Також останнім не надано суду даних про те, що ним була укладена декларація з лікарем саме КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради Одеської області, яким було видано даний медичний висновок, при тому, що місце реєстрації ОСОБА_2 - м. Київ, вул.. Лісківська, 14.

Таким чином, суддя вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки причини поважності неявки особою не доведено. Крім того, суд двічі відкладав розгляд справи з різних підстав, а тому вважає, що у разі третьої неявки особи, яка притягується до відповідальності, суд може розглянути справу в його відсутність.

Також особою, яка притягується до відповідальності, та його адвокатом не було подано до суду письмових пояснень у даній справі та будь-яких заперечень щодо складеного протоколу.

У письмовому клопотанні адвокатом не було наведено поважних причин для неявки у судове засідання, а лише зазначено, що не може з`явитися до суду ОСОБА_2 .

Враховуючи викладені вище обставини неявки ОСОБА_2 та його адвоката у судове засідання, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, диспозицією ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України (п. 7 Інструкції).

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно із п. 9 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про перевірку робочого часу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.

Як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_2 13.06.2022 року о 00 годин 25 хвилин керував автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_1 по вул.. Бальзака, 9 у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13.06.2022 року; рапортом заступника командира взводу ППОП № 1 ГУНП в м. Києві Барандича Р.В. від 13.06.2022 року, в якому викладено обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.06.2022 року, долученим до протоколу; а також відеодиском із зображенням подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з відеозапису нагрудних камер поліцейських, що були переглянуті судом, встановлено, що працівниками поліції з`ясовувались всі обставини вчинення особою правопорушення. Візуально з відеофайлу вбачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи лише у шортах, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нерозбірлива мова, нескоординовані рухи. Саме після спілкування з ним працівники поліції встановили наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння і запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`ягніння, але останній відмовився від проходження огляду, після чого йому було повідомлено про те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після даних подій працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який був йому оголошений вголос, але останній від підпису та отримання протоколу відмовився. Даний факт зафіксований на відео та не був спростований особою, яка притягується до відповідальності.

При спілкуванні поліцейських з ОСОБА_2 він заперечував факт керування автомобілем, у зв`язку з чим відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння. Але при огляді відео судом встановлено, що автомобіль був заведений, на ньому були увімкнені світлові габарити, що свідчить про те, що автомобіль був зупинений поліцейськими. Крім того, чоловік на даному відео пояснив, що вони разом з ОСОБА_2 їхали в автомобілі Мерседес, за кермом знаходився ОСОБА_2 і під час руху вони були зупинені працівниками поліції.

А тому суд вважає, що факт керування ОСОБА_2 автомобілем Мерседес є встановленим та доведеним належними доказами.

Також слід зазначити, що досліджений судом відеозапис вівся безперервно, отже у суду відсутні підстави ставити під сумнів зафіксовані на ньому події.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

На виконання вимог діючого законодавства ОСОБА_2 був відсторонений після складання протоколу від керування автомобілем, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_3 від 13.06.2022 року про те, що йому залишено на зберігання транспортний засіб Мерседес та він зобов`язується не передавати керування транспортним засобом ОСОБА_2 .

Суд при розгляді справи застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, наведених вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_2 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували вину особи, ОСОБА_2 суду не наведено і судом не встановлено.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, досліджені судом докази, суддя вважає, що є всі підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Що стосується стягнення, що повинно бути накладено на правопорушника, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді справи судом не було встановлено обставин, що пом"якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, але при цьому судом враховується при призначенні покарання наслідки, до яких могли призвести дії порушника, а тому суд приходить до висновку про призначення правопорушнику покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Повний текст постанови складений 21 липня 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська