Справа № 357/7329/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області БПП у м. Біла Церква відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

06 серпня 2022 року о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Грибоєдова, біля будинку 28, керував транспортним засобом «Nissan juke», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 7510№, ARLM-0328, тест № 414, результат 1.23% проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Біленчук С.М. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, причини неявки не відомі. Клопотань про відкладення справи не надходило.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що адвокат зайнятий, тому він свої інтереси бде захищатти сам та просив проводити розгляд справи без йчасті його захисника.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав частково, пояснив, що 06.08.2022 року він перебував на день народженні, де вживав «Джинтонік», міцних напоїв не вживав та не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Чому прилад драгер показав 1.23% проміле не знає. Працівники поліції пропонували йому їхати до медичного закладу, але він відмовився, так як злякався. Пояснив, що працівники поліції не роз`яснили йому та свідкам права та обов`язки, не назвали ознаки алкогольного сп`яніння, в протоколі не вказано ознак алкогольного сп`яніння, не проведено пробної тестової перевірки приладу драгер, у чеку до драгера відсутні серія і номер протоколу до якого належить даний чек, свідки підписали пустий не заповнений протокол, свідки пояснення не надавали. Неправомірні дії працівників поліції він не оскаржував.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції запитують у ОСОБА_1 чи вживав він спиртні напої, нащо останній повідомив, що годину тому вживав але небагато. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі про цьому роз`яснюють останньому його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції запросили двох свідків в присутності яких ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат 1.28% проміле. Відеозаписом зафіксовано, що після проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, нащо останній відмовився. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що відносно нього буду складено протокол про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким ОСОБА_1 ознайомили. Відеозаписом жодних неправомірних дій з боку працівників поліції на які вказує ОСОБА_1 не зафіксовано. Крім того, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 намагався домовитися з працівниками поліції, щоб відносно нього не складали протокол в звязку з чим був попереджений про кримінальну відповідальність.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши додані до протоколу докази, а саме: , висновок газоаналізатора «Алкотест 7510», тест № 414, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 1.23% проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 06.08.2022 року, розписку ОСОБА_2 про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом, рапорт працівника поліції, копію постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши вказані пункти правил дорожнього руху, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 , що працівники поліції не роз`яснили йому його права та обов`язки, не озвучили та не встановили ознаки алкогольного сп`яніння, не провели тестову перевірку драгера, спростовуються переглянутим відеозаписом з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_3 в присутності двох свідків його права та обов`язки, що стосується ознак алкогольного сп`яніння, то сам ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав спиртне, не багато, не заперечував, що випивший, крім того працівники поліції в присутності двох свідків надали ОСОБА_1 прилад драгер, який перевірили, після проходження огляду пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, нащо останній відмовився.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 268,280, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко