Справа № 307/2888/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Носа І. М. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, начальник відділення прикордонної служби Грушово,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно з постановою, 26.09.2020, о 21 год 20 хв, по вул. Народній у смт Тересва Тячівського району, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, неадекватна агресивна поведінка), однак від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків у Тячівській РЛ № 1, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Носа І. М. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суддя, яка винесла оскаржувану постанову, безпідставно повернула 12.11.2020 матеріали справи для належного оформлення у зв`язку з невірним зазначенням у протоколі «по батькові» особи, щодо якої такий складено, при цьому залишивши поза увагою той факт, що ст. 284 КУпАП не передбачено винесення постанов про повернення протоколу для усунення недоліків чи на доопрацювання. При цьому, звертає увагу на те, що Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не передбачено можливості виправлення зазначених у протоколі відомостей, внесення до протоколу додаткових відомостей, виправлення протоколу, складення нового або повернення протоколу органу, який зафіксував адміністративне правопорушення, для належного оформлення. Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений 26.09.2020 о 21 год 55 хв, а висновок лікаря Тячівської РЛ № 1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - о 22 год, що свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на 5 хв раніше, ніж був направлений на такий огляд. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Носа І. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 15.09.2022. Однак, ні ОСОБА_1 , ні його захисниця до суду не з`явились, клопотань та заяв про відкладення судового засідання на інший день на подавали. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб апеляційний суд бере до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: 04.10.2020 (а. с. 91), 05.11.2021 (а. с. 92), 21.01.2022 (а. с. 93), 03.05.2022 (а. с. 94), 05.08.2022 (а. с. 95); а також той факт, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився на розгляд справи, тому, враховуючи у тому числі процесуальну поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції із врахуванням практики Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, констатує, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці, адвокатки Носа І. М., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписи ст. 251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п.п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР 18 №087400, 26.09.2020, о 21 год 20 хв, по вул. Народній у смт Тересва Тячівського району, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», д. н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, неадекватна агресивна поведінка), однак від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків у Тячівській РЛ № 1, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол складений у присутності двох свідків, громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від освідування. Водночас, з протоколу убачається, що особа, відносно якої оформлений протокол про адміністративне правопорушення відмовився від підписання протоколу, від отримання його копії і від надання будь-яких пояснень.
Розпискою ОСОБА_4 від 26.09.2020 підтверджується, що він зобов`язується забрати транспортний засіб належний громадянину ОСОБА_1 та не передавати його останньому до повного витверезення водія (а. с. 3).
У матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389746, відповідно до якого 26.09.2021 о 21 год 20 хв, у смс Тересва, по вул. Народна, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом при зміні напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 В, та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а. с. 4).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА №918031 від 26.09.2020, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять гривень) (а. с. 5).
Оскільки факт відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисником під час розгляду справи місцевим судом не спростовано.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були упереджені при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Що стосується тверджень апелянтки про те, що КУпАП України не передбачено ухвалення таких постанов, як направлення для усунення недоліків (належного оформлення) або для доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд звертає увагу на таке.
У ст. 278 КУпАП визначено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час, місце і день її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали та інше.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року N 11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення матеріалів справи.
А постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 визнано правильною практику суддів, котрі повертали на доопрацювання протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без дотримання вимог ст. 256 КпАП.
На підставі вищезазначеного, суд першої інстанції виявивши недоліки, які містились в матеріалах справи, а саме неправильно зазначене у протоколі «по батькові» особи, щодо якої такий складено, дійшов правильного висновку про повернення протоколу для доопрацювання, оскільки усунути недоліки суд позбавлений можливості. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення про повернення матеріалів справи на доопрацювання будь-ким із учасників судового провадження не оскаржувалось.
За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 була надана можливість як судом першої інстанції, так і апеляційним судом надати свої покази у справі, проте цим правом він скористався на власний розсуд.
Доводи апелянтки про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений 26.09.2020 о 21 год 55 хв, а висновок лікаря Тячівської РЛ № 1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - о 22 год, що свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на 5 хв раніше, ніж був направлений на такий огляд, є такими, що не впливають на висновки місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 приписів п. 2. 5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, наявний у матеріалах справи медичний висновок №7 від 26.09.2020 лише підтверджує обґрунтованість підозри працівників поліції у перебуванні водія у нетверезому стані та його відмову від проходження освідування у закладі охорони здоров`я, що підтвердив у тому числі лікар Тячівської РЛ, ОСОБА_2 .
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При перевірці висновків у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки. Доводи апеляційної скарги не містять жодної конкретної обставини або доказу щодо незаконності судового рішення, в них зазначені лише формальні посилання на нібито неправильні висновки суду, тобто ці доводи є голослівними та надуманими.
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд у повному обсязі дослідив наявні у справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисниця, адвокатка Носа І. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Носа І. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН