Справа № 132/3664/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, вдівця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

за участю

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Довгалюк Л.І.,

потерпілого ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441252 від 08.11.2021р., ОСОБА_1 08.11.2021р. о 18:00 год , перебуваючи в п`яному вигляді за місцем свого проживання, вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковавні за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини викладені у протоколі заперечив, пояснив, що напружені стосунки між ним та його пасинком ОСОБА_2 виникли після смерті його дружини (матері потерпілого), підставою чому стало поділ спадщини, зокрема житлового будинку право власності на який зареєстровано за ним ( ОСОБА_1 ) та в якому проживає він із своєю рідною дочкою, а також і пасинок. 08.11.2021 коли він повернувся додому, то побачив, що хата відчинена, вікна відкриті, обігрівач працює і чути запах горілого. Оскільки до цього, хата вже одного разу горіла, то він зателефонував пасинку та з цього приводу зробив йому зауваження, а також з приводу несплати боргів за кредитами, у відповідь на що останній висловився до нього словами нецензурної лайки та повідомив, що зараз вони приїдуть із братом та вирішать всі питання. Під час телефонної розмови він не висловлювався на адресу пасинка нецензурною лайкою. Почувши, що потерпілий приїде додому для з`ясування стросунків разом із братом, він злякався за своє життя, в зв`язку з чим викликав працівників поліції, щоб вони задокументували цей випадок. Пасинок і працівники поліції приїхали майже одночасно, останні відібрали у нього пояснення і що зробили далі, йому невідомо. Освідування на предмет алкогольного сп`яніння працівники поліції не проводили, взяли до уваги пояснення потерпілого, що у нього ( ОСОБА_1 ) «біла гарячка». Заперечує пояснення потерпілого, що він спалив його речі, оскільки палив сміття, а не одяг.

Захисник Довгалюк Л.І. просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопоуршення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що є пасинком ОСОБА_1 та 08.11.2021 зранку поїхав на роботу в інше село. Біля 14 год дня до нього зателефонував вітчим в стані алкогольного сп`яніння та став запитувати «що це за справи, куди він поїхав, що це за таємниці?» та не дуже гарно висловився у його адресу. У відповідь на це потерпілий сказав, що вирішить всі питання після його приїзду додому. Повернувшись додому біля 15 год, побачив догораюче багаття, у якому були спалені його речі та запитав у вітчима «що він таке зробив?». Останній сказав, що вони різні люди і щоб він йшов звідси, а інакше він викличе працівників поліції, з метою щоб він не жив в будинку, що в подальшому й зробив. Коли приїхали працівники поліції, то на місце події приїхав і брат потерпілого. На місці події працівники поліції відібрали пояснення заяву від вітчима та від нього ( ОСОБА_2 ) у відповідь на заяву вітчима. Крім іншого він писав заяву, про те, що буди сплачені речі на суму 30000 грн. Працівників поліції викликав вітчим, а не він. На прохання потерпілого провести освідування вітчима на предмет алкогольного сп`яніння, вони відповіли, що самі бачать, що він в стані алкогольного сп`яніння. Причиною конфлікту стало те, що вітчим почав телефонувати до нього п`яний, а також те, що останній спалив його речі.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441252 від 08.11.2021р., ОСОБА_1 08.11.2021р. о 18:00 год , перебуваючи в п`яному вигляді за місцем свого проживання, вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За визначенням ст. 1 даного Закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

За змістом вимог ст.256, ч. 1 ст.257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених уст.129 Конституції України.

За змістом ст.ст.251,254КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсіст.62 Конституції Українитаст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №441252 від 08.11.2021р., ОСОБА_1 08.11.2021р. о 18:00 год , перебуваючи в п`яному вигляді за місцем свого проживання, вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Тобто, згідно з фабулою протоколу ОСОБА_1 ставиться у вину висловлювання в сторону ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою як форми психологічного насильства. Жодних інших дій, зокрема, економічного насильства як то позбавлення житла, знищення майна останньому не інкримінується.

Також у своїй заяві від 08.11.2021, зареєстрованій в ЖЄО №6294, ОСОБА_2 зазначав про те, що ОСОБА_1 виражався до нього нецензурною лайкою та погрожував.

З цих підстав, доводи ОСОБА_2 щодо знищення його матеріальних речей, недопуску додому виходять за межі інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення.

Також суд не приймає до уваги відеозапис тривалістю 2 хв 17 сек, доданий ОСОБА_2 31.01.2022, на якому зафіксовано відтворення на мобільному терміналі відеозапису з підписом ОСОБА_3 , на якому зображений один чоловік біля багаття, який висловлюється словами нецензурної лайки, називаючи при цьому прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки невідомо коли та за яких обставин був знятий відеозапис, хто є учасниками події, неможливо перевірити відсутність будь-якого стороннього втручання в хід запису.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 застосовував до ОСОБА_2 домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії фізичного, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Таких доказів не здобуто судом й під час розгляду справи по суті. При цьому, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні ОСОБА_2 стверджував, що після того як на виклик вітчима на місце події прибули працівники поліції, одночасно з ними приїхав й брат потерпілого, проте той працівниками поліції не залучений до участі в справі як свідок, пояснення в останнього щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції не відбиралось.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У даному випадку, негативна відповідь на питання про винуватість ОСОБА_1 виходить не з позитивно встановленої невинності останнього, а з доказового аспекту презумпції невинності: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суд не є стороною обвинувачення, а співробітники поліції не зібрали та не забезпечили надання до суду відповідних доказів винуватості особи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст. 247, ст.ст.173-2,245,251,252,283-285,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:С. В. Ставнійчук