Справа № 675/415/22
Провадження № 3/675/263/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., з секретарем Беліцею М. О.,

з участю захисника особи, яка притягується до відповідальності, адвоката Іванова А. Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 26 березня 2001 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

не працюючого,

на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

жителя АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 302691 від 20 березня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 20 березня 2022 року о 20 годині 45 хвилин у с. Клубівка Шепетівського району Хмельницької області по вул. Г. Кірпи, буд. 38, керував автомобілем «VOLKSVAGEN PASSAT» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я Ізяславській КНП відмовився.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав, в останнє судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про завершення розгляду справи за його відсутності, повідомив, що адміністратинвого правопорушення не вчиняв, тому просив провадження у справі закрити зв п. 1 ч, 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Іванов А. Б. зазначив, що належних підтверджень видачі особі, котра складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , засобів відеофіксації надано не було, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, про що неодноразово повідомляв працівників поліції, котрі ці повідомлення не прийняли до уваги. Захисник звернув увагу суду на те, що на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем не надані належні та допустимі докази, а тому провадження у справі підлягає закритттю за відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Допитавши свідків, вислухавши позицію захисника, дослідивши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) визначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Частина перша ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до цих нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Доводи захисника Федорчука О. М. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, узгоджуються з відеозаписом події (файл Y0000__0001), на першій секунді якого видно, що ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебуває, знаходиться поза межами автомбіля, надалі неодноразово повідомляє працівнику поліції, що автомбілем не керував.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_2 суду показала, що 20 березня 2022 року приблизно о 19 годині до її чоловіка ОСОБА_1 зателефонував знайомий ОСОБА_3 та попросив принести ліки, на що ОСОБА_1 погодився. З дому ОСОБА_1 поїхав автомобілем і був тверезим, а повернувся приблизно о 22 годині з ознакми алкогольного сп`яніння.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив покази свідка ОСОБА_2 суду показав, що він хворіє і 20 березня 2022 року зателефонував і попросив ОСОБА_1 привезти ліки. ОСОБА_1 погодився і привіз ліки десь після 19 години. Свідок показав, що він спілкувався з ОСОБА_1 деякий час, пригостив ОСОБА_1 пивом. Надалі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пішли до автомобіля, яким приїхав ОСОБА_1 , по цигарки. ОСОБА_1 не збирався керувати автомобілем. В цей час до них підійшов ОСОБА_4 та вони всі троє продовжили спілкуватись. Оскільки було холодно, ОСОБА_1 відкрив автомобіль, вони всі сіли у салон, а ОСОБА_1 завів двигун, щоб увімкнути обігрів салона. Під час спілкування вони не помітили, що почалася коменданська година і до них підійшли озброєні люди у військовій формі, котрі і викликали працівників поліції.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 підтвердив покази свідка ОСОБА_3 , суду показав, що 20 березня 2022 року ввечері йому зателефонували ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , запропонували вийти поспілкуватись, на що він погодився. Коли свідок підійшов, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стояли біля автомобіля, спілкувались і курили. Це було приблизно о 20 годні 15 хвилин чи о 20 годині 30 хвилин. Автомобіль був припаркований збоку від дороги біля паркана. Поспілкувавшись деякий час, всі троє сіли грітись у салон автомобіля, ОСОБА_1 завів двигун та увімкнув підігрів салона, при цьому увімкнулися освітлювалні прибори. В цей час до них під`їхали чоловіки у військовій форимі із зброєю, котрі і викликали працівників поліції.

В ході судового розгляду суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспорним засобом після вживання алкогольних напоїв суду надано не було.

Суд звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 302691 від 20 березня 2022 року всупереч вимогам ст. ст. 251, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, не зазначені прізвища, адреси свідків.

Разом з тим судом викликались для допиту у судовому засіданні особи, які були опитані 20 березня 2022 року у с. Клубівка Шепетівського району Хмелдьницької області, котрі на неодноразові виклики до суду не з`явились. Спроби вручити судові повістки цим особам шляхом надання відповідного доручення працівникам поліції не виявились вдалими через відсутність таких осіб за місцем проживання, що підтверджується рапортами працівників поліції. Таким чином суд вважає, що вчинені всі дії для виклику та допиту вказаних осіб.

Інших доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, в ході судового розгляду суду не було надано.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Враховуючи викладене, суддя приходить до переконливого висновку, що вина ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведена не була.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Янішевська О. С.