Справа №295/7359/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1

за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу серії НГУ №188722 про військове адміністративне правопорушення від 02.08.2022, солдат ОСОБА_1 , 01.08.2022 близько 18 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння на території військового об`єкта в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що в той час перебував в окремому місці дислокації військового об`єкта куди прийшов перевіряючий та звинуватив його у вживанні спиртних напоїв, однак спиртного він не вживав. Зазначив, що між ними на перевіряючим існує конфлікт, в зв`язку з чим останній і повідомив щодо вживання ним спиртних напоїв. Вказав, що близько 21 години, приїхавши до медичного закладу, чекав в коридорі більше двох годин на проведення огляду, однак огляду на стан сп`яніння проведено не було, посилаючись на те, що при собі не мав документів, натомість у висновку лікар зазначив, що відмовився від проходження медичного огляду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Як видно зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НГУ № 188722 від 02.08.2022, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме за перебування в стані алкогольного сп`яніння на території військового об`єкта в умовах особливого періоду.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено, що матеріали справи про військове адміністративне правопорушення не містять будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дії, які йому інкриміновані у протоколі про військове адміністративне правопорушення серії НГУ № 188322.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною другою ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП України встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Отже, вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність за ст.172-20 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, яке полягає у тому, що він, будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду перебував на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.08.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 неможливо встановити діагноз в зв`язку з відмовою від проходження медичного огляду (а.с.2)

Натомість, суд не приймає до уваги даний висновок в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки він складений щодо ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відповідно даний висновок не підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд не приймає до уваги рапорт командира ротної тактичної групи капітана ОСОБА_3 від 01.08.2022, згідно з яким, 01.08.2022 близько 18 год. під час перевірки особового складу на території військового об`єкта було виявлено солдата ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.6).

Тобто, у вказаному рапорті викладено інформацію про перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, у той час як у висновку за наслідками медичного огляду зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 02.08.2022, з яких убачається, що 01.08.2022 під час перевірки особового складу на території військового об`єкта були виявлені військовослужбовці з ознаками алкогольного сп`яніння не можуть бути враховані судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП за обставин, що викладені у протоколі, оскільки вказаними положеннями КУпАП не встановлюється відповідальності за перебування у розташуванні військової частини із ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.7).

Крім того, суд звертає увагу, що в протоколі про військове адміністративне правопорушення не зазначені ознаки сп`яніння, які були наявні у ОСОБА_1 .

Доказів того, що ОСОБА_1 перебував на території військового об`єкта у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Як встановлено під час розгляду справи свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зазначені в протоколі не являються свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити освідування, а чекав в приміщенні медичного закладу більше двох годин на проведення освідування, однак лікарем такого освідування проведено не було з підстав відсутності документів у останнього.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази та свідки, які б підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Інші докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: службова характеристика (а.с.3), службова картка (а.с.4), витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 81 від 06.04.2022 (а.с.5), медична характеристика (а.с.8) лише підтверджують той факт, що останній є військовослужбовцем, однак не підтверджують факт його перебування на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що диспозицією ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачено окремий склад адміністративного правопорушення, який полягає у відмові військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкриміновано вчинення дій, пов`язаних з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. У відповідності до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Нормами КУпАП у компетенцію суду не входить зміна суті правопорушення, його редагування, збирання доказів тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 172-20, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП , суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя І.В. Зіневич