Справа № 448/1014/22 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/811/1072/22 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Швеця Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Часової Тетяни Олександрівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 23 серпня 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 13 серпня 2022 року о 01:30 год. на вул. Центральній, 46, що у с. Гостинцеве Яворівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився поліцейськими у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager 6810» (результат огляду - 1.60 ‰). Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Часова Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 23 серпня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просить повернути ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 7 лютого 2015 року Центральним ДАІ 1801.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що протоколом про адміністративне правопорушення констатовано як факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак жодних доказів цього не надано. При цьому з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що відеофіксація починається з моменту, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу з увімкненою аварійною системою сигналізації, при цьому автомобіль не перебував у процесі руху та не переміщувався будь-яким іншим чином. При цьому працівник поліції підтвердив, що на проїзній частині знаходиться колесо від автомобіля, що унеможливлює переміщення транспортного засобу.

Як зазначає апелянт, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також роздруківка драгера можуть підтвердити лише те, що особа перебувала в стані сп`яніння, але аж ніяк не факт керування такою особою транспортним засобом. Однак відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем повністю проігнорована судом.

При цьому, всупереч принципу презумпції невинуватості, доводи сторони захисту не були спростовані, а усі сумніви щодо вини ОСОБА_1 , в порушення принципу «поза розумним сумнівом», суд трактував проти особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а не навпаки.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Швець Д.Ю. в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

У суді апеляційної інстанції захисник Швець Д.Ю. апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити. Додатково зазначив, що Андрушівським районним судом Житомирської області було задоволено позов ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №170592 від 13.08.2022 за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Та зазначає, що судом було підтверджено той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки такий перебував у несправному стані, та відповідно не підлягав експлуатації.

Заслухавши захисника Швеця Д.Ю. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №170677 від 13.08.2022 (а.с. 6) згідно з яким 13 серпня 2022 року о 01:30 год. на вул. Центральній, 46, що у с. Гостинцеве Яворівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився поліцейськими у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager 6810» (результат огляду - 1.60 ‰). Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, надати будь-які пояснення по суті скоєного відмовився.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_1 саме як водій погодився пройти та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. За наслідками огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,60%о.

При цьому ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, ні під час проходження огляду на стан сп`яніння не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager 6810» огляду показала позитивний результат 1,60 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с. 4). З даними огляду ОСОБА_1 ознайомився, про що розписався у відповідній графі акта та роздруківки приладу «Драгер».

Щодо доводів захисника Швеця Д.Ю. про те, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської областівстановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки такий перебував у несправному стані, та відповідно не підлягав експлуатації. Апеляційний суд до уваги не бере, та не вважає, це безмовною підставою для скасування постанови з таких підстав.

Як вбачається з рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 15.11.2022 судом визнано неналежним і недопустимим доказом фотозображення, яке було надано відповідачем, так як всупереч вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП посилання на фотофіксацію постанова не містить, також ідентифікуючі ознаки на фото відсутні, а саме: відсутнє повне зображення водія та автомобіля. Крім того, вказане фото не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт якого заперечує позивач. Тому зазначене фотозображення не містить доказової інформації у даній справі, суперечить вимогам ст. ст. 73, 74 КАС України та не враховується судом як доказ.

Однак у матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься відеозапис з нагрудної камери працівника поліції відповідно до якого працівники поліції підійшли до транспортного засобу марки «BMW X5», в якому перебував ОСОБА_1 та повідомив поліцейським, що він із м. Житомира, та їде саме до Житомира, рухався на СТО, оскільки у нього несправне колесо на автомобілі, просив допомогти. На питання поліцейського чи вживав спиртне, ОСОБА_1 ствердно відповів, що так, та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а після огляду погодився з результати такого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при прийняті рішення Андрушівського районного суду Житомирської області досліджувалось лише фотозображення. Разом з тим, суду не було надано для огляду відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано визнання ОСОБА_1 факту керування автомобілем.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки факт керування ОСОБА_1 підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги адвоката Часової Т.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 23 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Часової Тетяни Олександрівни в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк