Єдиний унікальний номер 341/947/22
Номер провадження 3/341/425/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю секретаря судового засідання Матейко О. С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за наступних встановлених суддею обставин.

02.08.2022 о 21 годині 38 хвилин у м. Бурштині по вул. Шухевича ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21053, н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора «Alcotest+Drager 6810». Результат огляду становить 1,16 % проміле, тест № 5722. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9«а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 23 серпня 2022 року з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

22.08.2022 ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням скористатись послугами адвоката та ознайомитись із матеріалами справи.

Заяву ОСОБА_1 задоволено і розгляд справи відкладено на 07.10.2022, про що особу повідомлено під розпис.

06.10.2022 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі із запереченнями щодо висунутого йому обвинувачення. Також, просив про відкладення розгляду справи, оскільки на 07.10.2022 у нього запланований візит до лікаря. Клопотання задоволено в частині відкладення розгляду справи і наступне судове засідання призначено на 18.10.2022.

Клопотання про закриття провадження у справі обґрунтоване наступними доводами:

- ОСОБА_1 стверджує, що алкоголю не вживав, проте підтверджує факт керування ТЗ у зазначений в протоколі час і місці. Зазначає, що вживання алкоголю під час зупинки заперечував.

- результат приладу він заперечував;

- «Поліцейські сказали їхати в лікарню, чого не сказали».

- вказує на те, що наявні відеозаписи не відображають всієї процедури проходження огляду;

- стверджує, що хотів їхати в лікарню, проте працівники поліції відмовили його від поїздки;

- відсутнє направлення в лікарню;

- що писати в документах (протоколі, акті) йому диктували поліцейські;

- зазначає про відсутність підстав для зупинки його транспортного засобу.

18.10.2022 ОСОБА_1 у судове засідання повторно не прибув. Причин своєї неявки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 04.11.2022, про що особу повідомлено шляхом здійснення телефонограми, яку ОСОБА_1 прийняв.

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився. Заяви про відкладення розгляду справи не надіслав, причин неявки не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відомості про час розгляду цієї справи оприлюднено на офіційному сайті Галицького районного суду Івано-Франківської області, який є загальнодоступним. З моменту надходження справи до суду минуло три місяці, ОСОБА_1 достовірно знає, з огляду на подані ним же клопотання, про розгляд справи у суді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

ОСОБА_1 до суду не надіслав жодного доказу (підтвердження) того, що він не має можливості взяти участь у розгляді справи 04.11.2022.

Правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП не входять до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суддя, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, а також те, що є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважає за можливе справу розглядати без його участі.

Своєю чергою констатую, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про явне зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, переконуюсь, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 02 серпня 2022 року серії ААД № 110058, який підписаний особою, в ньому описано суть порушення, час та місце його вчинення, власноруч написане пояснення особи, згідно з яким ОСОБА_1 «вживав алкоголь, їхав на автомобілі додому, з результатом згідний»;

- роздруківці результату огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом «Драгер», показник становить 1,16 % проміле, що підтверджує перебування особи у стані алкогольного сп`яніння;

- акті огляду, де особа зазначила, що з результатом згідна;

- копії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6810» № ARBL-0723, чинного до 04.10.2022;

- відеозаписах працівників патрульної поліції.

З наявних у справі відеозаписів, зокрема із безперервного запису, установлено, що працівники поліції рухались службовим автомобілем за ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , здійснили його зупинку. На безперервному записі одного файлу з бодікамери поліцейського відображено, що ОСОБА_1 в автомобілі перебував один, йому після перевірки документів висловили підозру щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на встановлення наявності/відсутності такого стану на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою. ОСОБА_1 пройти огляд погодився. Після продуву приладу Драгер показник становив 1,16 % проміле. На відеозаписі зафіксовано, як особа погоджується з результатом огляду, а на пропозицію поліцейського проїхати до лікарні у випадку незгоди з показником технічного пристрою, ОСОБА_1 чітко відмовився. Також, на відео зафіксовано роз`яснення особі прав та обов`язків.

На іншому файлі відеозаписів з бодікамери поліцейського зафіксовано зачитування особі протоколу, власноручне заповнення особою протоколу (пояснення). На запитання ОСОБА_1 до поліцейського «що писати?», поліцейський, фактично на прохання особи, запропонував написати те, що раніше пояснював сам ОСОБА_1 . При цьому жодного тиску на особу зі сторони поліцейських не вбачається.

З наявних відеозаписів суддя установив, що під час оформлення адміністративних матеріалів рухи та вимова ОСОБА_1 були нечіткими, притаманними для особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на відео з бодікамери 2 зафіксовано, як ОСОБА_1 підтверджує, що вживав алкоголь.

Указані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дані, які містять досліджені відеозаписи, спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що заперечував вживання алкоголю, був незгідний з результатами огляду на місці, що не розумів, чому йому пропонують проїхати до лікарні, змушували писати зазначені ним у протоколі пояснення тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З огляду на те, що особа погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і з результатами такого огляду погодилась, на пропозицію пройти огляд в лікарні, у випадку незгоди з результатами огляду на місці, ОСОБА_1 відмовився, суддя зазначає про відсутність необхідності складання відповідного направлення до медичного закладу.

Підсумовуючи усе викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас вважаю за необхідне вказати, що відсутність доказів обгрунтованості причин зупинки ОСОБА_1 не може бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку не підлягає застосуванню доктрина «плодів отруєного дерева».

Так, відповідно до вказаної доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Проте, факт зупинення автомобіля ОСОБА_1 жодним чином не може вважатися джерелом доказів, зокрема у розумінні статті 251 КУпАП, а отримані після зупинки автомобіля працівниками поліції докази (дані, які містяться у протоколі, відеозаписах, тощо) є належними і допустимими.

Тобто, дані щодо зупинки автомобіля це докази, які містяться у протоколі і на відеозаписі, які є джерелами доказів. Водночас, сам факт зупинки не є джерелом доказів, а тому доктрина «плодів отруйного дерева» не може бути застосована.

Також зазначаю, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.

Водночас ОСОБА_1 не надав жодного доказу того, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, та своїми запереченнями, які суперечать наявним у справі доказам, не спростував його вчинення.

Вважаю за необхідне зазначити, що працівники поліції виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, з огляду на викладене, доходжу висновку про те, що усі доводи ОСОБА_1 спрямовані виключно на забезпечення уникнення особою адміністративної відповідальності, а не на встановлення об`єктивних обставин, які б доводили відсутність складу адміністративного правопорушення з його боку.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Розглядаючи цю справу, суддя також враховує воєнний стан у державі. З огляду на викладене, враховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян, особливо під час воєнного стану.

Таким чином, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року в розмірі 2481 грн.

Керуючись статтями 130, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ