П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №916271, складеним 05.11.2022р. ПОГ СП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Голік С.В.., 05.11.2022р. о 09.45год. ОСОБА_1 , знаходячись в металевому кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала господарську діяльність прийом вторинної сировини за готівкові кошти без документів про державну реєстрацію як суб`єкта господарювання, чим порушила вимоги ст.58 Господарського кодексу України та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в скоєнні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона особисто не є суб`єктом підприємницької діяльності, в зазначений день вона працювала в цьому кіоску та здійснювала прийом вторинної сировини на підставі цивільно-правового договору, який нею було укладено з ФОП ОСОБА_2 . Саме він як суб`єкт господарювання має право здійснювати таку діяльність. Це підтверджено відповідними документами, які містяться в матеріалах справи. Працівники поліції під час складання протоколу отримали копії цих документів, але, незважаючи на це, склали протокол відносно неї, що є незаконним. Просить провадження у справі закрити.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

За усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Так, відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання полягає у діяльності з виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, особою, яка не зареєстрована у встановленому законом порядку суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст.7,245,252,280 КУпАП, суд, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується у в тому, що здійснювала господарську діяльність з прийому вторинної сировини без державної реєстрації як суб`єкт господарювання.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим незрозумілим є на підставі чого поліцейський прийшов до переконання про наявність в її діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, поліцейським до протоколу додані копії таких документів: - виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.12.2020р. про реєстрацію ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця, що має право здійснювати економічну діяльність із збирання безпечних відходів (основний); - договору оренди нерухомого майна б/н від 27.10.2022р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 орендував у ТОВ «С.Г.С.О» приміщення №1 в будинку АДРЕСА_2 з метою використання під час здійснення господарської діяльності на строк один рік з можливістю подальшої пролонгації; - цивільно-правового договору про надання послуг №2 від 01.09.2022р., відповідно до якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання за завданням ФОП ОСОБА_2 за винагороду виконати таку послугу закупівля та сортування вторинної сировини скляних пляшок, макулатури, поліетиленової плівки, бляшаних банок, ПЕТ пляшок у визначеному обсязі.

Отже, в приміщенні металевого кіоску за вказаною в протоколі адресою фактично господарську діяльність з прийому вторинної сировини з метою отримання прибутку здійснював суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , з яким у ОСОБА_1 був укладений цивільно-правовий договір на виконання робіт з прийому та сортуванню вторинної сировини, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Виконання особою робіт за цивільно-правовим договором не вимагає державної реєстрації такої особи як суб`єкта господарювання.

Суд вважає, що за наявності вказаних вище документів складання поліцейським протоколу відносно ОСОБА_1 за фактом здійснення господарської діяльності з прийому вторинної сировини без державної реєстрації як суб`єкта господарювання фактично є формальним та безпідставним, свідчить про низький рівень професійної компетенції поліцейського, незнання вимог чинного законодавства та невміння його застосовувати.

Крім того, враховуючи, що діяльність із відходами як вторинною сировиною підпадає під ознаки господарської діяльності, якщо вона має цінову визначеність, здійснюється систематично та з метою отримання прибутку, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що в зазначений в день та час ОСОБА_1 дійсно знаходилась в зазначеному в протоколі місці та здійснювала від інших осіб прийом вторинної сировини, сплачувала за це грошові кошти, з метою отримання власного прибутку і що така діяльність здійснювалась нею систематично (два і більше разів).

Доданий до протоколу фотознімок суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не містить жодних відомостей про дату, час, місце та суть правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 . Жодних посвідчувальних написів цей фотознімок не містить, ким саме та із застосуванням яких технічних засобів він вчинений, не зазначено. Відомості про застосування будь-яких технічних засобів під час виявлення факту правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в останньому взагалі відсутні. Протокол огляду місця події до протоколу не додано.

Додані до протоколу письмові пояснення ОСОБА_1 , за змістом яких вона вказує на те, що знаходилась у вказаному приміщенні в зазначений день та час як приймальник вторинної сировини без дозвільного документу (трудового договору), суд вважає недопустимим та неналежним доказом, оскільки, по-перше, зазначена обставина не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, по-друге, обов`язок доведення правомірності притягнення особи до відповідальності покладається саме на поліцейського і не залежить від пояснень такої особи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.7,9,ч.1 ст.164,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

30.11.2022