ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1427/22 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження № 33/807/455/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого - адвоката Лупінос Є.А., за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «Сіті Ен», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції встановлено, що 27.01.2021 року о 17 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, на перехресті вул. Перемоги та вул. Маяковського водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих немає.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.7.3е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, справу слід закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження в справі та не визнав винуватість особи, хоча вказаний обов`язок міститься в положеннях КУпАП.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Постанову районного суду скасувати, прийняти нову якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП закрити провадження в справі.

Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представника - адвоката Лупінос Є.А., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та постанови нову постанову, якою визначити ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на поважну причину пропуску цього строку.

Так, враховуючи, що потерпілий до суду першої інстанції не викликався, ознайомився із постановою 5 серпня 2022 року, тобто після спливу строку на апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Виходячи з вказаних вимог, суд повинен при розгляді справи в обов`язковому порядку встановити вину або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з урахуванням оцінених доказів в справі, навіть у разі спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд вказаних вимог в повній мірі не дотримався.

Суд апеляційної інстанції вважає за доцільне повторно надати оцінку доказам у справі, оскільки місцевий суд вказані процесуальні вимоги в повному обсязі не виконав.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №282573 (а.с.1) встановлено, що 27.01.2021 року о 17 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, на перехресті вул. Перемоги та вул. Маяковського водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору, та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.8.7.3е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до п. 8.7.3е Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, якими можливо встановити, що водій ОСОБА_2 проігнорував вимоги п.8.7.3 е ПДР України, внаслідок чого відбулося дорожньо-транспортна подія.

Суд апеляційної інстанції постановляючи такий висновок, виходить з наступного.

Схемою місця ДТП (а.с.4) показано напрямок руху транспортних засобів - учасників події, розташування дорожніх знаків, розташування автомобілів після ДТП, механічні пошкодження автомобілів. Показано, що зіткнення має такий механізм: автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснив зіткнення з лівою частиною автомобіля ОСОБА_1 .

В письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.7) вказав, що 27 січня 2022 року в 17 годин 30 хвилин він здійснював рух по вулиці Перемоги, що у місті Запоріжжі. На перехресті Перемоги та вул. Маяковського почав рух на зелене світло світлофору в крайній правій смузі руху, після чого почув удар в ліву частину автомобіля. Водій автомобіля Volkswagen Touareg, який здійснив зіткнення мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.8) він пояснив, що він здійснював рух по вулиці Маяковського, що у м. Запоріжжі у напрямку вул. Перемоги на зелене світло світлофора. На перехресті відбулося зіткнення з автомобілем Тойота.

Фотосвітлинами місця події (а.с.9), зафіксовано, що ДТП відбулося на перехресті вул. Перемоги - вул. Маяковського, що у м. Запоріжжі.

Апеляційний суд ставиться критично до пояснень водія ОСОБА_2 , що він здійснював рух на зелене світло, оскільки вказане спростовується механізмом утворення механічних пошкоджень на транспортних засобах.

Доказів, які б спростовували вказаний висновок матеріали справи не містять та ОСОБА_2 під час судового засідання надано не було.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної дійшов до висновку, що можливо встановити такий механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди: автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 здійснював рух на автмообілі Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору, та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Тобто, дії водія ОСОБА_2 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку між його діями та наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів.

Суд наголошує, що законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 27 січня 2022 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_2 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/1427/22