ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/560/22 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч. 1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Матвіяса А.Б. та потерпілої ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 09 вересня 2022 року близько 01 год. 00 хв. за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме шарпав, штовхав, наніс ляпас в ділянку обличчя, погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лексикою, чим могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.09.2022р. серії ВАВ №118226 ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційних скаргах:

захисник просить вказану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивує тим, що поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак вчинення домашнього насильства, які чітко викладені у статті 173-2 КУпАП, не розмежовано яке саме насильство вчинено.

Зазначає, що в матеріалах справи не має інформації, яка б була підтверджена доказами, що потерпіла зверталася до поліції з приводу вчинення її чоловіком відносно неї протиправних діянь, і яким чином працівникам поліції стало відомо про вказаний факт.

Крім того потерпіла відмовилися від проходження медичної експертизи на встановлення можливих отриманих тілесних ушкоджень, тому в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення адміністративного правопорушення, а також дані на підтвердження шлюбних відносин між особами.

- потерпіла ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду змінити в частині накладеного стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вказані вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 визнав вину та щиро розкаявся, намагався залагодити із нею конфлікт, до відповідальності раніше не притягався, тому призначене стягнення є занадто суворим.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції та детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №118226 від 09.09.2022; заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 від 09.09.2022 року; рапорті ст. інспектора-чергового Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Кульпа С.Г. від 09.09.2022 року; тимчасовому заборонному приписі від 09.09.2022р

При цьому твердження захисника про невідповідність протоколу щодо викладу обставин події є неспроможними з огляду на наступне.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Отже, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №118226 від 09.09.2022 р. ОСОБА_1 09 вересня 2022 року близько 01 год. 00 хв. за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме шарпав, штовхав, наніс ляпас в ділянку обличчя, погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лексикою, чим могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому потерпіла у своїй заяві та письмових поясненнях від 09.09.2022 року, а також в суді першої інстанції зазначила, що її чоловік вчинив щодо неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме шарпав, штовхав, наніс ляпас в ділянку обличчя, погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лексикою чинив моральний та психологічний тиск, внаслідок чого вона навіть зверталася за медичною допомогою.

Таким чином, викладені у протоколі про адміністартивне правопорушення обставини відповідають дійсності.

Щодо призначеного ОСОБА_1 стягнення, то в цій чатині заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги потерпілої.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 суворіше за видом стягнення з альтернативних, яке передбачене санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, своє рішення взагалі не мотивував.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що стягнення у вигляді адміністративного арешту в даному випадку є надто суворим і його слід змінити.

З огляду на викладене вище та відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП при апеляційному перегляді постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про підставність апеляційних вимог потерпілої, у зв`язку із чим постанову місцевого суду слід змінити в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП та вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Матвіяса А.Б. та потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначеного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя