Справа № 128/1319/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2022 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, інших даних суду не відомо,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААБ № 242870 від 29.06.2022 року, вбачається що 29.06.2022 року о 07:00 хв в с. Березино, Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд проводився за допомогою алкотестеру «Драгер», результат після продуття, в присутності двох свідків становить 0,55 проміле.

Дії ОСОБА_1 за протоколом кваліфікуються за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

До судового засідання від представника ОСОБА_1 адвоката Вересюка М.В. надійшло клопотання про закриття провадження, мотивуючи наступним. Вказує, що згідно протоколу серії ААБ № 242870 від 29.06.2022 року доказом того, що я нібито керував транспортним засобомв стані алкогольного сп`яніння, є сам протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, тест № 1993, відеодиск, Акт огляду, направлення. Згідно КУпАП, сам по собі протокол, не може слугувати єдиним доказом винуватості особи і повинен обов`язково розглядатись та прийматись судом в сукупності із іншими доказами, як цього вимагає та передбачає ст. 254 КУпАП. В даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення, не може розглядатись судом як безумовний та беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 , оскільки викладені в ньому обставини не підтверджуються та спростовуються іншими матеріалами справи. Посилання в протоколі на те, що до нього додається якийсь відеодиск, є таким, що вводить суд в оману, оскільки адміністративні матеріали не містять жодних відеодисків та будь-яких інших відео файлів, які підтверджували обставини викладені в протоколі, а тому такі обставини є лише власною, належним чином не підтвердженою, позицією особи, яка складала протокол. На а.с. 4 міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без номеру та дати. Але вважають, що даний акт не може розглядатись судом, як належний доказ з огляду на наступне:

п. 10 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Дійсно до протоколу про адміністративне правопорушення додано вказаний вище акт, але за результатами огляду якої особи його було складено невідомо, але точно не за результатами огляду ОСОБА_1 , оскільки даний акт не містить ні дати його складення, ні прізвища та інших ідентифікуючих даних особи, стосовно якої проводився огляд, ні підпису такої особи. Крім того, в стрічці «Свідки огляду:» вказаного акту, зазначено «Відеозйомка», але про яку відео зйомку йде мова не зрозуміло, оскільки, як вже зазначалось вище, жодних відео файлів матеріали справи не містять. Навпаки, згідно протоколу, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено в присутності свідків та вказано їх прізвища, а от не зазначення цих свідків в акті огляду вкотре підтверджує, що даний акт не має жодного відношення до особи ОСОБА_1 та не може слугувати доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З приводу наявного в матеріалах справи чек алкотестера Драгер 6810 хочу зауважити наступне: Відповідно до п. 3, 5 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Наявний в матеріалах чек алкотестера Драгер 6810 дуже сумнівної якості, адже більшість надрукованого тексту є нечитабельним та не дозволяє достеменно встановити викладену в ньому інформацію. Так, з вказаного чеку взагалі не можливо встановити дату останнього калібрування приладу та дату друкування самого чеку. Дана інформація є досить важливою, оскільки, якщо калібрування приладу не було проведено в межах встановленого для цього строку, то відповідно його показники можуть не відповідати дійсності та сам прилад може давати похибку в результатах своєї роботи. Саме в зв`язку із цим, ОСОБА_1 вимагав надати документи, підтверджуючі сертифікацію приладу, за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, та документи підтверджуючі його останню повірку (калібровку). Але і з даного приводу поліцейський відмовив ОСОБА_1 , вказавши, що такі документи знаходяться у відділку поліції та при ньому їх не має. З огляду на дані факти, вважаю, що і чек алкотестера Драгер 6810 не є безумовним та належним доказом вини ОСОБА_1 та відповідно даний чек не може бути покладено в основу обвинувачення ОСОБА_1 . Що стосується наявних в матеріалах справи Пояснень свідків, хочу звернути увагу суду на наступне: Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення, чек алкотестера Драгер 6810, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Направлення на огляд) були складені інспектором поліції Горбатюком Р.В. Натомість Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 29.06.2022 року були оформленні та заповненні інспектором поліції Ткач Ю.В., який не здійснював оформлення адміністративних матеріалів та взагалі невідомо чи був він присутній під час їх оформлення та проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Також, як вбачається з вказаних пояснень, вони оформленні одним і тим же почерком, тобто однієї особою інспектором поліції Ткач Ю.В., а не самими свідками та підпис свідків під тестом пояснень відсутній. В бланку пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 29.06.2022 року містяться підписи даних свідків про те, що вони ознайомленні з вимогами ст. 63 Конституції України та про те, що вони дають згоду на обробку та використання своїх персональних даних. Підписи свідків під текстом самих пояснень, які заповнювались інспектором поліції Ткач Ю.В., відсутні, що свідчить про те, що дані особи не підтвердили правильність внесених поліцейським до пояснень даних, своїми підписами, а тому дані пояснення не є та не можуть бути доказами у даній справі та не можуть підтверджувати обставини викладені в протоколі. Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , пояснив суду, що він був присутній під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, але які були результати такого огляду він не пам`ятає, що в свою чергу ставить під сумнів, результатом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння був 0,55 проміле. Дане клопотання просять розглянути у їх відсутність.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду показав, що був тверезий, коли його зупинили працівники поліції та запропонували продути «трубку» для визначення його стану. Оскільки спиртного він не вживав, то спокійно погодився з цією вимогою. Працівник паоліції приніс йому прилад все вскритий і він дунув у трубочку. Йому сказали почекати результат, а потім щось показали на екрані приладу та сказали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При цьому жодний свідок присутній не був. Він обурився та сказав, що дані придаду помилкові, так як він спиртного не вживав, але його ніхто не слухав. Направлення на огляд він ніякого не отримував, пройти огляд йому не пропонували, інакше він би на це погодився.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що його зупинили на дорозі працівники поліції та сказали що зупинили водія який перебуває у стані алкогольного сп`яніння і потрібен свідок. Він погодився. При ньому волій продув трубку, і працівник поліції сказав свідку, що водій нетверезий. При ньому прилад не вскривали.

Вивчивши додані до справи матеріали суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водію, забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

В протоколі ААБ №242870 зазначено, що на міфсці зупинки проводилася фіксація правопорушення, але диск відеофіксації при матеріалах справи відсутній та суду не передавався.

Пункт 7 розділу І вищевказаної інструкції передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Факт вручення даного направлення ОСОБА_1 відповідними доказами не підтверджений, свідки відмови від вручення направлення відсутні.

Пунктом 8, та п.9 розділу ІІ вищевказаної інструкції передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З матеріалів адміністративної справи працівниками поліції було виписано направлення на огляд водія на стан сп`яніння, однак до медичного закладу ОСОБА_1 доставлений не був, факт його відмови від проходження огляду у медичний установі свідками не підтверджений.

Подані ж працівниками поліції докази до матеріалів справи, щодо фіксації факту правопорушення на камеру не відповідають дійсності, так як таки диски відеофіксації в матеріалах справи відсутні та суду не надавалися.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу, прав та законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Так, відповідно до пункту 6 Розділу X Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17 (адміністративне провадження №К/9901/15713/18), де зазначено, що постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР має містити дані про технічний засіб, яким таке адмінправопорушення зафіксоване та відповідно сам запис події правопорушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести ДОКАЗИ, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Щодо доказу вчинення правопорушення у вигляді запису з показниками наслідків продуву приладу драгер, суд враховує, що більша частина змісту даного документу є нечитаємою, визначити дату дослідження та його час неможливо. Вказані сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що допущені у протоколі порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, унеможливлюють безсумнівне встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим адміністративне провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Ганкіна