Номер провадження: 33/813/97/22
Номер справи місцевого суду: 495/5510/21
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., потерпілої ОСОБА_1 та її представника Бондаренко Г.Є., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 11.10.2021 стосовно:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови суду, до Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168135 від 09.07.2021, відповідно до якого ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , 09.07.2021 о 07:15 год. в Одеській області, в м. Білгород-Дністровський, по вул. Маяковського, при виїзді на перехрестя з вул. Портової не надав перевагу руху автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою суду, зазначивши, що при закритті провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції не встановив факт вчинення правопорушення та не з`ясував питання стосовно провини особи, чим позбавив потерпілу права на отримання від винної сторони відшкодування за механічні ушкодження транспортного засобу, натомість, винуватість саме ОСОБА_2 у ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, відповідно до яких останній не надав перевагу у русі автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, що й призвело до зіткнення транспортних засобів.

Посилаючись на викладене, потерпіла ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою встановити вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулося 06.01.2022 ОСОБА_2 , з`явився та надав письмові заперечення в яких зауважив, що наведені у скарзі мотиви та підстави є необґрунтованими з огляду на наступне:

- суд дійшов вірного висновку про те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні правопорушення є взаємовиключними рішеннями, тобто вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності не встановлюється у справах, у яких провадження закривається;

- потерпіла жодним чином не намагалась прийняти участь у розгляді адміністративної справи, а також з дня складення протоколу не зверталась до страхової компанії ОСОБА_2 з повідомленням про ДТП;

- у зв`язку із відсутністю посилання потерпілої на офіційний сайт, де відбулась роздруківка мапи, відсутністю повного та всебічного фіксування території, де було сфотографовано знак та відсутністю відмітки «згідно з оригіналом, прізвище, ім`я, по батькові, дата», такі докази не можуть бути прийняті до уваги судом.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Водночас, в судові засідання апеляційного суду, призначене на 18.03.2022 та 27.10.2022 ОСОБА_2 не з`являвся, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив, в попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Враховуючи неявку ОСОБА_2 , апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників процесу, вважає за можливе продовжити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення потерпілої та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, заперечення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови, закриваючи провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд зауважив на тому, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Разом із тим, апеляційний суд зазначений висновок суду 1-ої інстанції оцінює критично з огляду на наступне.

Пункт 7 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що правопорушення було вчинене 09.07.2021, на підставі чого апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції про те, що на момент розгляду справи Білгород-Дністровським міськрайсудом Одеської обл., тобто станом на 11.10.2021, передбачені законом строки накладення стягнення спливли.

Разом із тим, питання щодо необхідності встановлення (не встановлення) винуватості особи при закритті провадження по справі за строками в національній судовій практиці є спірним.

Водночас, в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 міститься позиція щодо того, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення; поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд.

Разом із тим, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку.

Тобто, на переконання апеляційного суду, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Відтак, встановлення винуватості у випадку закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення є необхідним, оскільки має правове значення в майбутньому при вирішенні питання щодо відшкодування завданої адміністративним правопорушенням шкоди в порядку цивільного судочинства.

При цьому, ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, в резолютивній частині постанови при закритті провадження по справі у зв`язку зі спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції позбавлений можливості визнавати особу винуватою у вчинені правопорушення, натомість, такі висновки повинні міститись в мотивувальній частині постанови.

Так, на підставі аналізу наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалів справи суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №168135 від 09.07.2021, відповідно до якого ОСОБА_2 09.07.2021 о 07:15 год. в м. Білгород-Дністровському по вул. Маяковського керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя з вул. Портової не надав перевагу в русі автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с. 3);

- схемою місця ДТП від 09.07.2021, якою зафіксовано розташування транспортних засобів-учасників ДТП на проїзжій частині, а також локалізація пошкоджень на транспортних засобам, зокрема, на автомобілі «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження переднього бамперу, капоту, переднього правого крила, правого протитуманного ліхтаря, на автомобілі «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_2 , вмятини, подряпини правих задніх дверей, правого заднього крила, заднього бамперу, заднього правого ліхтаря (а.с. 4);

- поясненнями водія-учасника ДТП ОСОБА_1 , відповідно до яких 09.07.2021 вона керувала автомобілем «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Портовій від вул. Незалежності в сторону залізничного вокзалу, під`їжджаючи до перехрестя вул. Маяковського, рухаючись в своєму ряду, побачила автомобіль «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , який виїжджав з вул. Маяковського на вул. Портову та не пропустив зустрічний транспорт, а саме її автомобіль; вона намагалась ухилитись від ДТП, виїхавши на зустрічну смугу руху, після чого відчула удар в задню частину автомобіля (а.с. 5);

- фото-фіксацією локалізації на дорозі та ушкоджень транспортних засобів, які підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП обставини отримання транспортними засобами ушкоджень (а.с. 54-60).

Пункт 16.11 ПДР України передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, є достатніми, узгодженими між собою та повністю доводять провину ОСОБА_2 у порушенні саме вимог п. 16.11 ПДР України, що призвело до ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, суд 1-ої інстанції, як вже зазначалось вище, вказані докази взагалі не досліджував, не надав їм жодної оцінки та, не вирішуючи питання щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, прийняв рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, розглядаючи справу, загалом дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, проте допустив порушення вимог процесуального закону, зокрема, не вирішив у своєму рішенні питання щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

На підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу наявних в матеріалах справи доказів, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_2 допустив таке порушення правил дорожнього руху, яке перебуває в прямому причинному зв`язку із ДТП, зокрема, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з цим транспортним засобом, у зв`язку із чим кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду та прийняття нової про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, проте із визнанням винуватості останнього у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на неможливість прийняття до уваги судом наданих потерпілою ОСОБА_1 доказів з огляду на відсутність повного та всебічного фіксування території, де було сфотографовано знак, відсутність посилання на офіційний сайт та відмітки «згідно з оригіналом, прізвище, ім`я, по батькові, дата», апеляційний суд такі твердження вважає вочевидь помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Як вже зазначалось вище, ст. 251 КУпАП встановлений перелік доказів у справі про адміністративне правопорушення, який наведений вище.

За таких обставин, апеляційний суд доходить переконання про те, що надані потерпілою ОСОБА_1 фотографії місцевості, знака та мапа в зазначеній справі є допустимими доказами та можуть бути прийняті до уваги.

При цьому, ч. 7 ст. 294 КУпАП встановлює, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за підставами, передбаченими п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 11.10.2021 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца