ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/420/22 Справа № 707/1442/22 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Смоляр О. А. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Багінського Андрія Михайловича (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Багінського Андрія Михайловича на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 02.07.2022 року о 23 год. 40 хв., в с. Геронимівка по вул. Корольова керував т/з, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №248433 від 03.07.2022 р.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 адвокат Багінський А.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 16.09.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності належних та допустимих доказів вини останнього.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, так якпрацівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 та не відстороняли від керування автомобілем Мегсеdes Sprinter д/н НОМЕР_1 . Зазначає, що протокол був складений тільки зі слів свідків, зокрема, ОСОБА_2 яка є зацікавленою особою та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , але під час допиту 16.09.2022 року вони не підвередили факту керування автомобілем Мегсеdes Sprinter д/н НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .

Підкреслив, що суддя суду першої інстанції в оскаржуваній постанові посилається на покази свідків які не були допитані у судовому засіданні, суддя не встановив їх особистість, не попереджались свідки про кримінальну відповідальність, не надавали особисті пояснення тому покази ОСОБА_2 , та інших є неналежним доказом.

Крім того, апелянт наголошує, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , надали пояснення, що при їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» на місці «зупинки» транспортного засобу, та матеріали справи не містять доказів відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер».

Також в матеріалах справи № 707/1442/22 відсутнє «направлення» працівника поліції ОСОБА_1 на проходження огляду у найближчому медичному закладі яке повинно бути заповнене до складання протоколу по ст.130 КпАП України.

Зауважує, що невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП також підтверджується відеозаписом щодо подій від 03.07.2022 за участі останнього, з якого вбачається що ОСОБА_1 не був за кермом

автомобіля та не керував ним.

Вказує, що в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, у протоколі про адміністративне правопорушення лише вказано про відмову від визначення ступеня алкогольного сп`яніння у присутності 3-х свідків, але допитані свідки у судовому засіданні не підтвердили факту проведення огляду місця події водія на місці зупинки та не були свідками проходження тесту за допомогою приладу «Драгер».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Багінського А.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Багінського А.М., не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:

- поясненнями свідка ОСОБА_4 який в судовому засіданні пояснив, що він в цей день разом з іншими співробітниками ТРО чергував в селі Геронимівка. В центрі села їхав автомобіль з гучною музикою, це був білий бус, вони поїхали за ним, коли під`їхали то автомобіль вже зупинився за кермом автомобіля був ОСОБА_1 , який лежав головою на кермі, почи чекали працівників поліції ОСОБА_1 заснув. На задньому сидінні у вантажному відділені автомобіля були дві жінки;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні пояснив, що він в цей день в затвердженому формуванні перебував на чергуванні в селі Геронимівка. Їхав автомобіль з гучною музикою в центрі села, вони поїхали за ним. Коли під`їхали був зупинений автомобіль із-за керма якого потім вийшов ОСОБА_1 від якого було чути запах алкоголю. На задньому сидінні у вантажному відділені автомобіля були дві жінки;

- поясненнями свідка ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що він в цей день приїхав додому і поставив автомобіль біля двору, та пішов кликати сина щоб той зачинив автомобіль. Підійшов син, він був випивший, потім вийшла його внучка та між ними виникла сварка, тоді внучка викликала поліцію. Його син автомобілем не керував;

- поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких вона підтвердила факт того, що 02.07.2022 року близько 20 год. її батько ОСОБА_1 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля і поїхав в невідомому їй напрямку;

- поясненнями ОСОБА_6 , згідно яких він 02.07.2022 року близько 23 год. він став свідком того як невідомий йому чоловік керував автомобілем «Мерседес Спринтер» та порушував правила дорожнього руху, після чого був зупинений. Від водія було чітко чути запах алкоголю;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248433 від 03.07.2022 року;

- даними запису на DVD диску, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 , працівники поліції неодноразово пропонувати пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на що останній відмовився.

Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Що стосується доводів апелянта щодо того, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і рішення прийнято без з`ясування фактичних обставин, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції, був переглянутий диск з відеозаписом подій від 02.07.2022 р. за участю ОСОБА_1 з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і їхати до медичного закладу, а також від дачі будь-яких пояснень у присутності трьох свідків (а.с.7).

Слід зазначити, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повністю дотримались вимог ст.266 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнав вину у скоєному правопорушенні та щиро розкаявся, підстав вважати, що суд першої інстанції упереджено виніс рішення, немає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини ОСОБА_7 розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Черкаського районного суду Черкаської області від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Багінського А.М., залишити без задоволення, а постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко