Справа № 724/1281/22
Провадження № 3/724/1026/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції в Чернівецькій області департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),
В С Т А Н О В И В :
06 вересня 2022 року після доопрацювання до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №244580, складений 27 червня 2022 року інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Чернівецькій області ДПП рядовою поліції Ковач Е-Н.А. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в якому зазначено, що 27 червня 2022 року о 21 годині 35 хвилин в с.Атаки Дністровського району Чернівецької області на а/д Н-03, 304 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT KANGOO державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідність кольору шкіри обличчя. Поведінка не відповідає обстановці. На вимогу пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в законному порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
26 вересня 2022 року від адвоката Шеремета І.С. на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі №724/1281/22, в якому адвокат просить справу про адміністративне правопорушення №724/1281/22 щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В клопотанні послався на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №335905 від 27 червня 2022 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT KAN 600» д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідність кольору шкіри обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога відмовився на місці зупинки у встановленому законом порядку. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, міститься запис з боді камери, де зафіксована безпосередня поведінка ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу. Зокрема, як вбачається із записів, ОСОБА_1 адекватно оцінює всі запитання до нього від поліцейського, дає повну та вичерпну відповідь на всі запитання. Його хода рівна без погойдування, а рухи адекватні ситуації в якій він опинився, руки без тремтіння. Дана обставина зафіксована на запису часу 21:44:00. На запитання поліцейського ОСОБА_1 дає відповідь, що він того дня цілий день знаходився у військкоматі та дещо вимучений. Даний факт засвідчений на записі 21:49:00. Поліцейський у спілкуванні з ОСОБА_1 не може конкретизувати ознаки наркотичного сп`яніня, які нібито він виявив в нього. Поведінка ОСОБА_1 пов`язана з його відмовою у проходженні медичного огляду по-перше: він цілий день перебував у військкоматі з приводу його мобілізації у військовий період; по-друге: він був вимучений; по-третє: для проходження медичного огляду буде затрачено більше трьох годин; по-четверте: так як на наступний день йому потрібно було з`явитися до військкомату у зв`язку з його мобілізацією, він мав намір потратити залишений вільний час на спілкування з рідними та збирання своїх речей (копія витягу з наказу по особовому складу №225 ос від 27 червня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу).
Крім того, зазначає адвокат у клопотанні, як зафіксовано на записі із камер фіксації, ОСОБА_1 спочатку не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак враховуючи те, що на проходження такого огляду буде затрачено більше трьох годин, поліцейський фактично штучно створює умови для того, щоб ОСОБА_1 вказав, що він відмовляється від проходження такого огляду. Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським навіть не було роз`яснено в повному обсязі всі його права. В графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказано, що особа відмовилася від надання пояснень відповідно до ст.63 КУпАП, а не Конституції України. Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Зважаючи на викладене, вважає, що поліцейськими за для штучного підняття показників в своїй роботі безпричинно та без відсутності будь-яких підстав та ознак, скориставшись ситуацією, яка виникла в особистому житті ОСОБА_2 , а саме те, що він того дня був призваний на військову службу, без роз`яснення всіх можливих наслідків відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря нарколога, штучно створили умови за для яких ним було відмовлено в проходження медичного огляду.
У судове засідання адвокат Шеремета І.С. надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі ОСОБА_1 . Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, беручи до уваги думку захисника, приходжу до наступного висновку.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (надалі - Інструкція) огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів
Згідно ч.3 ст.266 КУпАП, а також п.7 розд.1 Інструкції, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
У разі відмови водія т/з від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.
Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №244580 від 27 червня 2022 року, складеного щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, останній від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
При цьому, переглянувши відеозапис IP: НОМЕР_2 , долучений до матеріалів справи, суддею встановлено, що ОСОБА_1 на питання поліцейського щодо того, чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так як він не вживав спиртні напої, але поліцейський в подальшому не запропонував йому пройти огляд за допомогою приладу алкотестеру «Драгер» на місці зупинки. Потім поліцейський у ОСОБА_1 виявив ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував йому пройти в медичному закладі огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак враховуючи те, що на проходження такого огляду в лікарні м.Чернівці буде затрачено більше трьох годин, ОСОБА_1 відмовився.
З відеозапису IP: НОМЕР_2 , судом встановлено, що ОСОБА_1 не правильно були роз`яснені його права, а саме не було роз`яснено, що відповідно до чинного законодавства він не може відмовитись від проходження обов`язкового огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння і у разі відмови він буде притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).
Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.
При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).
Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Всі вищевказані обставини в сукупності є суттєвим порушенням порядку, визначеного чинним законодавством щодо належного проведення огляду на стан сп`яніння. Всі сумніви в даному випадку суддя у відповідності до ст.62 Конституції України трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить беззаперечного висновку про недоведеність допустимими і належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями не допустив порушення Правил дорожнього руху, визначених п.2.5 ПДР України.
Враховуючи викладене, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено, що дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Між тим, відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з цього суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої винесено постанову, до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Інна КАЦАРЕНКО