Справа № 513/850/22
Провадження № 3/513/759/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 04 серпня 1999 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, якому роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, у присутності захисника адвоката Манової І.М.

за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2022 року, о 21-13 год., ОСОБА_1 , по вул. Центральній, в с. Сергіївка Білгород- Дністровського району Одеської області керував мопедом марки «YAMAHA APRIO», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, тобто порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 19.06.2022 року, приблизно о 21-00 годині, він, йдучи з роботи додому, зайшов в магазин де випив пляшку пива. Прийшовши пішки додому він сів на свій мопед, який стояв біля двору, щоб поговорити по телефону. В цей час до його двору під`їхали працівники поліції, які попросили його надати документи які посвідчують особу ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що в країні введено військовий стан. Отримавши його документи працівники поліції сіли в автомобіль та почали складати якісь документи. Від пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, так як заперечив факт керування ним мопедом.

Адвокат Манова І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду 12.10.2022 року подала клопотання про визнання доказів недопустимими , яке підтримала в судовому засіданні, а саме: просить визнати недопустимим доказом: оптичний диск долучений до матеріалів та рапорт поліцейського від 19.06.2022 року, провадження в справі стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити. Клопотання обґрунтовує тим, що рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 19.06.2022 року, не зареєстрований належним чином в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, згідно з відповідною Інструкцією затвердженою Наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, а також на вказаному рапорті відсутня резолюція керівника підрозділу. Також, стосовно диску доданого до матеріалів справи, то з відеозапису на думку адвоката Манової І.М. вбачається, що працівник поліції в порушення вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та не пред`явив службове посвідчення, не надав жодних даних про технічні характеристики засобу фіксації, не роз`яснив ОСОБА_1 процесуальні права передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі мати захисника. Крім того сама відео фіксація повинна вестись безперервно, чого не дотримались працівники поліції, також не зазначено на які носії здійснювався відеозапис. Сам протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому, як вважає адвокат Манова І.М., не може бути визнаним належним доказом в цій справі в розумінні ст.251 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свободи громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №505630 від 19.06.2021 року разом із довідкою про не притягнення протягом року до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.130 КУпАП, рапорт та відеозапис.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу, в даному випадку органів внутрішніх справ (Національної поліції).

З огляду на викладене поліцейський, як суб`єкт, уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами КУпАП, інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.

Наведені вище обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне та неточне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлює визнання судом належними та допустимими здобутих по справі доказів у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Суд приймає до уваги, що проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Приписами п.4 розділу 2 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Відповідно до вимог п. п. 5-7 розділу 2 Інструкції, поліцейський перед проведенням огляду на стан сп`яніння інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Частина 3 ст.266 КУпАП, п.7 Інструкції передбачають, що у разі незгоди водія з результатами огляду, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що працівниками поліції було зупинено мопед, під керуванням ОСОБА_1 , тобто останній мав статус водія. До того ж у постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі».

Працівники поліції під час виявлення правопорушення перебували в форменому одязі з жетонами, на службовому автомобілі та зупинили мопед під керуванням ОСОБА_1 . У зв"язку з тим, що від останнього відчувався запах алкоголю, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», а у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у найближчому медичному закладі, при цьому роз`яснили ОСОБА_1 його право відмовитися від огляду на стан сп`яніння.

Як встановлено судом, зазначені вище вимоги порядку проходження огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції не були порушені, тобто не порушено процедуру зазначених в законі дій.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, при цьому зазначив, що випив пиво.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом.

Згідно п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд враховує ту обставину, що безперервний, належної якості відеозапис подій має істотне значення для встановлення фактичних обставин справи та прийняття судом за результатами розгляду законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

На відеозаписі, наявному в матеріалах справи, відображені події від 19.06.2021 року. Суд не погоджується з доводами адвоката Манової І.М. про те, що відеозапис не є безперервною. Відсутність безперервності наданого запису, спростовуються також тим, що відеофайли, що містяться на наданому доказі (двд-диску), кожен, починається в одному файлі, після чого продовжується у іншому з того же самого часу, а саме: відеозапис розпочато 19.06.2022 року (1) о 21.12.18 год. та закінчено о 21.13.40, наступний (2) розпочато о 21.12.41 закінчено о 21.13.42 год., наступний (3) розпочато о 21.13.43 закінчено о 21.14.43, наступний (4) розпочато о 21.14.44 закінчено о 21.15.06 год.

Суд вважає наданий диск в частині фіксації на ньому саме відеозапису який зафіксований у 4 відео файлах - належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП

Тому не заслуговують на увагу, як помилкові, доводи сторони захисту про те, що наданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є належним доказом, оскільки здійснений з порушенням норм чинного законодавства, а саме без зазначення назви пристрою, яким було зафіксовано правопорушення, та з огляду на те, що він не є безперервним.

На посилання захисника про те, що поліцейським не зазначено носій за допомогою якого проводився відеозапис, то слід зауважити, що вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо обов`язкового зазначення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), викладені у частині 3 статті 283 КУпАП щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення, а не до протоколу про таке правопорушення.

Відсутність такого в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за наявності інших переконливих доказів, не є спростовним для висновків щодо наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо тверджень адвоката Манової І.М. про не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції, то останні не заслуговують на увагу, як такі що не підтверджені відповідними засобами доказування, так крім того як встановлено із досліджених судом доказів водію ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалося право на проходження огляду, як на місці зупинки т/з так і в медичному закладі, однак останній так і не надав згоди на проходження огляду на місці зупинки або у медичному закладі, та не надав такої відповіді, що була б тотожна згоді, або продемонстрував поведінку про надання своєї згоди на проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому останньому роз`яснено його право на відмову від проходження огляду та він зазначив, що вжив пиво 19.06.2022 року після роботи, про що він також наголошував у своїх письмових поясненнях наданих суду.

Щодо повноважень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне:

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція).

Згідно абзацу 2 пункту 5 Інструкції № 1395 складання протоколів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені зокрема, ст. 130 КУпАП, покладається на поліцейських.

Протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку складений поліцейським СРПП ВП №1 Білгород-Дістровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Пономаренко С.О., тобто уповноваженою на складання таких протоколів посадовою особою, що узгоджується із п. 2.9 посадової інструкції останнього, під час виявлення правопорушення перебував в форменому одязі з жетонм, що не викликає сумніву у його повноваженнях.

Вищезазначені посилання сторони захисту самі по собі не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати мопедом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол не підписав, зауважень не надав.

Поліцейський протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №505630 від 19.06.2022 року стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. То ж, суд вважає, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю вищенаведених досліджених судом доказів, які є належними, допустимими та достовірними, як такі що здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Суд погоджується з думкою захисника адвоката Манової І.М., що долучений рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області С.Пономаренка від 19.06.2022 року не може вважатись об`єктивним доказом, оскільки інспектор є зацікавленою особою (суб`єктом владних повноважень), а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17, від 15.04.2020 по справі №489/4827/16-а, від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, вчинив вищезазначене адміністративне правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 (остаточне 17.06.2011), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Відповідно до довідки відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області, складеної відповідно до облікових даних, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

При вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на особу яка не має відповідних документів на право керування транспортними засобами, в частині позбавлення спеціального права, суд враховує позицію викладену у п. 21 (абз. 3) Постанови Пленуму Верхового Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у якій вказується, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Отже позбавлення спеціального права, а саме позбавлення права керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 , не може застосовуватись до останнього, як до особи, яка не має такого права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, фактичного визнання вини, а також тяжкісті скоєного правопорушення, особу правопорушника, не зацікавленість особи у розгляді даної справи, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню правопорушень з боку самого порушника, а також застереження інших осіб від вчинення адміністративних правопорушень на прикладі порушника, утримання їх від можливості вчинення подібних протиправних діянь.

Суд зауважує, що адміністративне стягнення є лише способом для виправлення протиправної поведінки особи і запобігання вчинення нових порушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015001, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК у Одеській області (Одеська обл.) 21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) -3 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя В. С. Миргород