Справа № 930/1810/22
Провадження № 3/930/825/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Науменко С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця командира танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

20.09.2022 прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Запорожчук А.С. складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного протоколу 19.09.2022 близько 11 год., 45 хв., нехтуючи вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: м. Немирів Вінницької області, вжив алкогольний напій з вмістом етилового спирту, порушив розпорядок військової частини НОМЕР_1 . В подальшому через деякий проміжок часу капітана ОСОБА_1 було виявлено представниками ВСП із явними ознаками алкогольного сп`яніння. У подальшому, капітана ОСОБА_1 доставлено до Центру терапії залежностей «Соціотерапія» у м. Вінниці де останній пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 13, 58, 59 Статуту ВС ЗСУ, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до чинного законодавства. В матеріалах справи міститься його заява, відповідно до змісту якої просить розглянути справу у його відсутність, вину визнає.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даним видом правопорушення, не є обов`язковою та розгляд справи може бути буди здійснений у її відсутність на підставі наявних в адміністративних матеріалах доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і повинен нести відповідальність, встановлену Законом.

Диспозицією ч.1 ст. 172-15 КУпАП визначено склад адміністративного правопорушення, яке полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби. Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене особою в умовах особливого періоду.

Тобто, вчинення особою діяння, визначеного частиною першою статті 172-15 КУпАП за характером суб`єктного складу являється грубим порушенням та за умови запровадження в країні особливого періоду становить підвищену суспільну небезпеку, у зв`язку з чим тягне більш сувору адміністративну відповідальність, передбачену санкцією частини другої вказаної статті.

Відповідно до ч. 3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців. Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю), згідно положень ст. 241 цього Статуту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період в Україні настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Так, відповідно до Указу Президента України №303/2014від 17 березня 2014року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний суд України у постанові від 30.05.2018 у справі №521/12726/16-ц.

Крім того, згідно Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні з 05.30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згідно Закону України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року був продовжений строком на 30 діб до 24 квітня 2022 року, згідно Закону України № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року продовжений строком на 30 діб до 25 травня 2022 року, а згідно Закону № 2263-IX від 22.05.2022 продовжений строком на 90 діб і діє по теперішній час.

Судом установлено, що призваний по мобілізації капітан ОСОБА_1 був призначений на посаду командира танкового взводу танкової роти танкового батальйону, на яку призначений 27.05.2022 згідно наказу №139 командира військової частини НОМЕР_1 .

19.09.2022 о 11:45 год. патрулем Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку за адресою: м. Немирів Вінницької області, було виявлено та затримано капітана ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно письмовим пояснень ОСОБА_1 у протоколі вбачається, що 19.09.2022, перебуваючи за адресою свого постійного проживання в м. Немирів Вінницької області , він вживав алкогольний напій з вмістом етилового спирту при цьому, знаючи про дію цілодобової заборони на вживання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території Вінницького гарнізону в умовах воєнного стану.

За таких обставин дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Об`єктивна сторона діяння передбаченого ст. 172-15 КУпАП, в даному випадку, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Об`єктивна сторона характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, яке не пов`язане з реальною неможливістю проявити ставлення до своїх службових обов`язків, як-то через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді або за відсутності досвіду тощо.

Встановлений законодавством порядок несення та проходження військової служби(військовий правопорядок) - це сукупність таких, що виникають у процесі життя і бойової діяльності військ, суспільних відносин, закріплених у законах, військових статутах, положеннях про проходження служби різними категоріями військовослужбовців та інших актах законодавства.

До складу цього порядку належать: порядок підлеглості та військової честі; порядок проходження військової служби; порядок експлуатації озброєння і військової техніки та користування військовим майном; порядок несення спеціальних служб; порядок зберігання військової таємниці; порядок здійснення своїх повноважень військовими службовими особами Збройних Сил України та інших військових формувань; порядок виконання військового обов`язку в бою та в інших особливих умовах; порядок дотримання звичаїв та правил ведення війни.

Відповідно до ст. 11, 13, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; бути пильним; сприяти командирам (начальникам)і старшим за військовим званням у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил поведінки військовослужбовців.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Також, п. 49 вищевказаного Статуту визначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 № 551-XIV, військова дисципліна, крім іншого, зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Перебування військовослужбовця у нетверезому стані має наслідком втрату боєздатності та готовності виконувати завдання військової служби згідно займаної посади, що може призвести до суспільно-небезпечних наслідків. Також така поведінка військовослужбовця є порушенням правил поведінки військовослужбовців, і не є зразком високої культури, скромності й витримки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби, що в свою чергу містить ознаки діяння, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 20.09.2022, рапортом оперативного чергового Вінницького ЗВ ВСП від 19.09.2022, письмовими поясненнями військовослужбовця ОСОБА_1 , викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.09.2022, за змістом яких він вину у вчиненому правопорушенні визнає, заявою ОСОБА_1 від 20.09.2022, довідкою КНП "»Центр терапії залежностей «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 2104 від 19.09.2022 року

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, який свою вину визнав. За наведеного, суд приходить до переконання в тому, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у виді штрафу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 40-1 КУпАП і п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-35, 38, ч. 1 ст. 40-1, ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко