ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 жовтня 2022 рокуСправа №: 695/1026/22
Номер провадження 3/695/930/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2022року, серії ААБ №158381, ОСОБА_1 28.04.2022р. о 21 год. 10хв. в с. Благодатне на 12 км. автодороги Золотоноша-Черкаси керував автомобілем Nissan Maxima, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Пилипенко Р.Б. 21.07.2022р. надав до суду клопотання про повернення на доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення у якому вказав, що відомості про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння були отримані з адміністративних матеріалів, складених 27.04.2022р. за ч. 1 ст. 44 КУпАП по факту зберігання наркотичних речовин в автомобілі Nissan. при цьому ОСОБА_1 не вживав вказані наркотичні речовини, а лише зберігав їх невелику кількість, а тому, під острахом кримінальної відповідальності, беззаперечно підписував всі документи, які надавали йому працівники Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області. Вказував, що письмові пояснення ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не містять доти їх написання, а також у них не вказано час про який йдеться у самих поясненнях. Вказував на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки останні не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не видали тимчасовий дозвіл на право керування ним. Матеріали справи не містять жодних доказів направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а свідки його відмови від такого огляду є колишніми працівниками поліції, які із запровадженням воєнного стану в Україні були мобілізовані для проходження служби на блокпостах, а тому є зацікавленими особами у оформленні адміністративних матеріалів.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Пилипенко Р.Б. провадження по справі просив закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи на порушення працівниками поліції норм ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки ОСОБА_1 мав би бути направлений до відповідного медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чого зроблено не було, належним чином його відмова від такого огляду не зафіксована, оскільки свідки, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення є зацікавленими особами, а відеозапис не проводився. Крім того, вказував, що матеріали даної справи взяті із матеріалів справи за ч. 1 ст. 44 КУпАП та містять суттєві протиріччя, зокрема в часі керування вказаним автомобілем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду пояснення, аналогічні вказаним вище письмовим поясненням та підтримав думку свого захисника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він дійсно є колишнім працівником поліції та перебував на блокпосту коли зупинили автомобіль Nissan під керуванням ОСОБА_1 після огляду вказаного автомобіля у останньому була виявлена якась біла речовина, а тому були викликані працівники поліції. По приїзду працівників поліції він бачив, як ОСОБА_1 писав якісь пояснення, однак в його присутності він не чув, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він дійсно є колишнім працівником поліції та перебував на блокпосту коли зупинили автомобіль Nissan під керуванням ОСОБА_1 .. Коли вони оглянули автомобіль то знайшли в ньому речовину схожу на наркотики та викликали працівників поліції. ОСОБА_1 зізнавався, що вживав наркотичні засоби та в його присутності відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та свідків, оцінивши всі докази в справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім того, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи і з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, на що вказував Європейський суд з прав людини по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» ( заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» ( заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи додані вказаний протокол про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також письмові пояснення ОСОБА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 останній зазначив, що вживав наркотичні засоби та в подальшому вирішив поїхати до м. Черкаси та був зупинений на блокпості де у нього виявили рештки наркотичних засобів, які були вилучені та йому запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого він відмовився.

Однак дослідивши вказані письмові пояснення суд вважає слушними твердження захисника, що останні не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже вказані пояснення не містять дати їх написання та конкретного часу можливого вживання ОСОБА_1 вказаних наркотичних засобів, зупинення його на блокпості, вилучення їх працівниками поліції та часу відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, вказані пояснення записані зі слів ОСОБА_1 , але у них не міститься відомостей про посадову особу, яка відбирала такі пояснення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

На підтвердження своїх доводів захисник ОСОБА_1 , адвокат Пилипенко Р.Б. надав до суду копію постанови, серії ГАБІ №330357 від 07.07.2022р. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої останній 27.04.2022р. о 17 год. 00 хв. в с. Благодатне на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя у власному автомобілі зберігав психотропну речовину, обіг якої заборонено, амфетамін , вагою 0.064 г., чим вчинив адміністративне право поруш, передбачене ч. 1 ст. 44 КУпАП.

При цьому,згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2022року, серії ААБ №158381, ОСОБА_1 28.04.2022р. о 21 год. 10хв. в с. Благодатне на 12 км. автодороги Золотоноша-Черкаси вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з вказаних вище пояснень свідків та наданих вище доказів вбачається обґрунтовані сумніви щодо достовірності наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №158381 обставин.

Крім того, суд зауважує, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст.. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Частиною 2 та 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість редакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже із наведених нормативних актів слідує, що поліцейський має відповідний алгоритм дій при огляді водія з метою виявлення алкогольного чи наркотичного сп`яніння, так отримавши відмову водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати пройти такий огляд у відповідного закладі охорони здоров`я і тільки в разі відмови водія від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, має право для складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. При цьому, у випадку незгоди з результатами огляду водія на місці зупинки транспортного засобу така особа обов`язково направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції повинен запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право складати протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 130 КУпАП.

У разі ж, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення відповідного письмово направлення то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.. 130 КУпАП відсутні.

Проте, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли особу, яка притягується до адміністративної відповідальності у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Окремо суд зауважує, що закон пов`язує достовірність фіксації та встановлення факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння із присутністю двох неупереджених свідків, чи наявності належного відеозапису такої відмови і це у подальшому є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення водія до адміністративної відповідальності. Відсутність же таких доказів, в тому числі і їх неналежність та недопустимість, тобто належного відеозапису чи саме належних пояснень саме двох свідків, свідчить про порушення вимог ст.. 266 КУпАП наслідком чого є недійсність такого огляду, що прямо визначено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Однак в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказав, що в його присутності ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння не відмовлявся та свідком того він не був.

Згідно п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість редакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Аналогічні вимоги містяться і у п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Однак свідками були залучені саме колишні працівники поліції, які були на блокпосту, зупиняли та оглядали авто ОСОБА_1 , хоча вони самі в судовому засідання вказували, що на вказаному блокпосту була велика кількість автомобілів та осіб, які проїжджали.

Зазначені пояснення свідків викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, оскільки останні є заінтересованими особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Сукупність вказаних обставин викликає сумнів у достовірності наданих працівниками поліції доказів на доведеність факту вчинення адміністративного правопорушення, адже надані докази є суперечливими та неповними.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи не винуватості особи.

Разом із тим у своєму рішенні Конституційний Суд України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст.. 69 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного так і міжнародного законодавства.

Отже, провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.