ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/732/22
Номер провадження 3/292/578/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року смт. Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Гуц О.В., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 4 Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 , громадянина

України, одруженого, не працюючого, військовозобов"язаного,

учасника АТО, інвалідності не має, ідентифікаційний номер -

НОМЕР_1

- за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2022 року об 11 годині 25 хвилин по вул. М.Грушевського, 33 в смт. Пулини Житомирського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан сп"яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest №6820, що підтверджується тестом №126 від 05.09.2022 року, результати огляду становить 2,08 ‰ проміле, чим порушив п.2.9а ПДР.

Він же, 05 вересня 2022 року об 11 годині 25 хвилин по вул. М.Грушевського, 33 в смт. Пулини Житомирського району, керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скої наїзд на паркан. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ПДР.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про, що свідчать матеріали справи. 25.10.2022 року надав до суду клопотання, у якому зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП визнає, щиро розкаявся у вчиненому. Просив накласти на нього стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, так як позбавлення такого права призведе до дуже тяжких наслідків , оскільки він має на утриманні хвору малолітню дитину , яка потребує постійного лікування та автомобіль є єдиним засобом для пересувавння до лікарняних закладів в межах України та за кордон .

Обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 301189 та серії ААД № 301188 від 05.09.2022, схемою місця ДТП, результатами тестування від 05.09.2022 року,актом огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням технічних засобів, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/12034 чинне до 22.12.2022, довідкою відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про те, що ОСОБА_1 згідно бази ІПНП отримував посвідчення водія, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп"яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 05.09.2022, а також відеозаписом на компакт-диску.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За правилами статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України Про міжнародні договори від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа Надточій проти України від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення. Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року). Європейський суд з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі від 02.11.2004 р. Трегубенко проти України).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права. Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує указані ОСОБА_1 у клопотанні обставини. Також, встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до того, що він втратить можливість забезпечувати нормальні умови проживання його родини та може поставити під загрозу їх подальше життя.

При цьому, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, надані ним документальні підтвердження важкої хвороби його малолітньої доньки , 2020 року народження, періодичність проходження дитиною лікування у різних медичних закладах суттєво віддалених від місця проживання сім"ї дитини, відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити за ч. 1 ст. 130 КУпАП покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненим адміністративним правопорушенням.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору , з посиланням на те, що він є учасником АТО , не вбачається, а тому клопотання ОСОБА_1 в цій частині, до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та на підставі ст.ст. 34, 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, без позбавлення права керування транспортними засобами .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 496 (чотириста дев"яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп.

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Гуц