Справа № 462/4688/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2022 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 27.08.2022 року о 13.30 год. в м. Львові, по вул. Широкій 60, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродня блідість, звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом поряду відмовився у присутності двох свідків, чим двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, та про розгляд адміністративної справи у Залізничному районному суді м. Львова, про що розписався в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд вживав заходів із повідомлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду.

Слід також звернути увагу і на той факт, що останній не заявляв жодних клопотань до суду, не подав письмових пояснень чи заперечень проти протоколу, тому вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що спрямована на затягування розгляду справи, а відтак уникнення відповідальності.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 , та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Довідкою від 01.09.2022 року складеною інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х., підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 29.10.2021 року Франківським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 24.07.2021 року правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, крім того, ОСОБА_1 , 30.09.2021 року притягався Франківським районним судом м. Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 07.08.2021 року правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, (а.с.8)

Окрім того? зазначена вище інформація підтверджується також відомостями з офіційного сайту Судової влади України, а також Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими ОСОБА_1 неодноразово, в тому числі протягом року, притягався до адміністративної відповідальності за фактом вчинення ним правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 130 КУпАП, зокрема:

- постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 51 000 грн. в дохід держави та 10 років позбавлення права керування транспортними засобами (https://reestr.court.gov.ua/Review/105455549);

- постановою Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 51 000 грн. в дохід держави та 10 років позбавлення права керування транспортними засобами (https://reestr.court.gov.ua/Review/104049045);

- постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, обрано йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу (https://reestr.court.gov.ua/Review/100862248).

З врахуванням наведеного вище судом береться до уваги факт того, що до складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №156174 від 27 серпня 2022 року ОСОБА_1 неодноразово протягом року вже піддавався адміністративному стягненню за вчинення ним дій, передбачених ч.3 ст. 130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №156174 від 27 серпня 2022 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 3-4);

- довідкою від 01.09.2022 року складеною інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х., з якої вбачається, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.3 ст. 130 КУпАП;

- оглянутими у судовому засіданні відеозаписами з відеореєстраторів працівників поліції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд бере до уваги вказані вище докази та звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з`явитися в судове засідання та надати пояснення особисто або написати такі власноручно та надіслати на адресу суду та зазначити, чи визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення та не навів докази, які б слугували підставою вважати його невинуватим у вчиненні правопорушення та які слід витребувати суду.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підстави, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_1 адміністративного арешту, передбачені ч.2 ст.32 КУпАП судом не встановлені.

При цьому, з довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Королишин Н.від 01.09.2022 року вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, станом на 01.09.2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані. (а.с.7)

При призначенні покарання суд враховує, що керування транспортним засобом в стані сп`яніння є одним із найтяжчих правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

З врахуванням даних про особу правопорушника, враховуючи що ОСОБА_1 неодноразово протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.3 ст. 130 КУпАП, та після цього продовжує вчиняти аналогічні правопорушення, у судові засідання не з`являється, у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Королишин Н.від 01.09.2022 року вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, станом на 01.09.2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані (а.с.7), а відтак вважаю неможливим накладення стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 гривні 20 копійок.

Керуючись ст. 36, 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 496 гривні 20 копійок.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: І.С. Мруць