ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9959/21 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження № 33/807/467/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.3 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 51000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 19.11.2021 року о 23-30 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Гарнізонній біля будинку № 38 керував автомобілем «ВАЗ 2112», держномер НОМЕР_1 , та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що було вчинено ОСОБА_1 як особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа не містить доказів того, що він здійснював керування автомобілем.

Наголошує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Під час судового засідання, судом встановлено, що він знаходився лише в салоні автомобіля з ключами. Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, а про існування постанови він дізнався лише 05.08.2022 року у приміщенні місцевого суду.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд зазначає наступне.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні 6 грудня 2021 року ОСОБА_2 участі не брав, а копію постанови отримав лише 5 серпня 202 року тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Зловживання процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №330488 (а.с.1), яким встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.6-7), доданими до протоколу, які пояснили, що автомобіль ВАЗ2112 д.н. НОМЕР_1 наїхав на бетонну перешкоду, намагався виїхати. Водій мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння та був в неадекватному стані. Намагався зачинитися в автомобілі, агресивно спілкувався з поліцейськими. На пропозицію працівника поліції пройти огляд, водій автомобіля відмовився; актом огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія (а.с.8-9), з яких вбачається, що у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені виражені ознаки алкогольного сп`яніння.

Обставини події, перебування ОСОБА_1 в транспортному засобі, його спілкування із працівниками поліції, відмову від проходження медичного огляду зафіксовано доданим до протоколу відеозаписом події.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою та не містять жодних суперечностей, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України.

Щодо посилань апелянта на процесуальні порушення з приводу розгляду справи за його відсутності слід зазначити, що права ОСОБА_1 пов`язані з участю у судовому засіданні були поновлені шляхом його виклику в судове засідання до суду апеляційної інстанції, обізнаність останнього про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати власні пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами.

З приводу доводів апелянта про те, що він під час події не керував транспортним засобом та матеріали справи не містять доказів його вини, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що під час події дійсно перебував в автомобілі. Автомобіль належить ОСОБА_5 . Під час події за кермом автомобіля був його знайомий ОСОБА_6 , оскільки він перебував в стані сп`яніння та заснув. ОСОБА_7 через деякий час закрив автомобілі та пішов додому. ОСОБА_1 вказує, що до приїзду працівників поліції був в автомобілі та спав. Після приїзду поліцейські його розбудили та почали неправомірно складали матеріали відносно нього.

Під час апеляційного перегляду справи за ініціативи ОСОБА_1 було допитано свідків захисту, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_6 вказував, що дійсно був водієм автомобіля, оскільки ОСОБА_1 попрохав його відвести до м. Василівки по справам, так як сам на той час був позбавлений права керування транспортними засобами. ОСОБА_1 в той момент вживав алкогольні напої, після чого заснув. Свідок, оскільки погано відноситься до осіб, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння закрив ОСОБА_1 ключами від автомобіля в автомобілі, а самі пішов додому. Вказав, що від місця події живе на відстані приблизно 5-7 км. Полія відбувалась приблизно о 24.00 год.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що 19.11.2021 року ОСОБА_1 взяв у неї автомобіль. Знаючи достовірно, що ОСОБА_1 позбавлений права керування, довірила автомобіль його знайомому ОСОБА_7 . На наступний день дізналася, що транспортний засіб перебуває на майданчику. ОСОБА_7 вказав, що під час події ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння і заснув, а тому він залишив його в автомобілів та пішов додому. Чому в вечері 19 листопада 2021 року свого зятя ОСОБА_1 , його знайомого ОСОБА_7 та належний їй транспортний засіб не шукала, їх долею не цікавилась, суду не пояснила.

В судовому засіданні переглянуто було відеозаписи під найменуванням «» яким зафіксовано як свідки, які були на місці події вказували працівникам поліції, що ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та був водієм. Інших осіб в машині не було.

Вказане також підтверджується письмовими поясненнями свідків, які містяться в матеріалах справи.

Відеозаписом під найменуванням «» встановлено, що автомобіль стоїть на перехресті, вказане також підтверджують свідки на місці події.

Оцінюючи показання свідків, які є близькими особами ОСОБА_1 , а відповідно зацікавлені в уникненні ним від відповідальності, апеляційний суд вважає що їх показання логічно не узгоджуються з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відеозаписами та показами свідків, які були очевидцями події та пояснення яких додані до протоколу, можливо дійти тільки до одного висновку, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом та порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім того, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_6 і приходить до висновку, що він не був водієм транспортного засобу і не залишав його на місці події, оскільки свідок не дав жодних логічних пояснень тому, з якої причини він залишив свого знайомого в стані алкогольного сп`яніння в темну пору доби в безлюдному місці. Свідок не надав логічних пояснень на запитання суду, які перешкоди заважали йому довести свого знайомого ОСОБА_1 на ввіреному йому як водію автомобілі, належному тещі ОСОБА_1 до дому, подолавши незначну відстань від місця події, і навпаки що спонукало свідка прийняти таке безпідставне рішення та добиратися до дому пішки на відстань 5-7 кілометрів.

Щодо посилання апелянта на те, що постановою Запорізького апеляційного суду від 9 вересня 2022 року в справі №336/9960/21 постанову районного суду за ст. 124 КУпАП було скасовано, що свідчить про відсутність факту керування ним транспортним засобом під час події, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно вказаної постанови апеляційного суду від 9 вересня 2022 року дійсно закрито провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, разом з тим, слід вказати, що провадження закрито не через те, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, а через те, що внаслідок його дій пошкодження отримав лише автомобіль, яким він керував.

Разом з цим, досліджуючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність часткового її задоволення з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч.2 ст.130КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За ч.3 ст.130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до п.5 розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Відповідно до ст. 35 КУпАП повторним правопорушенням вважається вчинення протягом року однорідного правопорушення, за яке особу вже піддано адміністративному стягненню.

Відповідно довідки (а.с.3) встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП: постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2020 року (справа №336/6860/20); постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року (справа №331/2458/21).

Проте постановою Запорізького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року (справа №336/6860/20) постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2020 року скасовано, провадження в справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 , слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП та зменшити стягнення до розміру санкції, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Зменшити розмір адміністративного стягнення у виді штрафу з 51000,00 гривень до 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, 00 коп., а строк позбавлення права керування транспортними засобами зменшити з десяти років до трьох років.

В решті постанову, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/9959/21