Справа № 755/9995/22
Провадження №: 3/755/5469/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №262979 від 29.09.2022 року, 29.09.2022 року близько 13 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 виник конфлікт через спірну квартиру, в результаті чого відносно доньки ОСОБА_2 було вчинено домашнє насильство економічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала та повідомила, що ОСОБА_2 є її донькою. Після того як вона розлучилась з біологічним батьком ОСОБА_2 , вона вийшла заміж за ОСОБА_3 . В 2013 році вона з чоловіком, в зв`язку з неможливістю проживання за місцем реєстрації в м. Дніпро для того щоб бути ближче до доньки купили квартиру АДРЕСА_2 , квартира була записана на доньку ОСОБА_4 . До 2017 року, вона разом з чоловіком та донькою спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . В 2017 році донька вийшла заміж, змінила прізвище на ОСОБА_5 , та переїхала жити до свого чоловіка в Херсонську область. Останній раз вона бачила свою доньку в грудні 2017 року, після цього вони періодично спілкувались засобами зв`язку та різними меседжами.

14 вересня 2022 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , без попередження прийшли за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та поставили ультиматум про те, що або ОСОБА_1 на протязі 14 днів покинуть квартиру або через 14 днів їх виселять силою. Вони відмовились залишати квартиру. 29 вересня 2022 року, ОСОБА_6 , подзвонив у домофон та повідомив що буде їх виселяти, бив та стукав у двері, вони двері не відчиняли та викликали поліцію По прибуттю поліцейських ОСОБА_1 відкрили двері та до квартири зайшли поліцейський Ігор Мельник та донька з чоловіком. ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_3 , повалив його на диван та почав душити. В подальшому ОСОБА_6 за допомогою слюсара вирізав замки в дверях, та замінив їх не залишивши їм ключів.

Після цього відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення. В той же день 29.09.2022 року., ОСОБА_6 , за допомогою товариша характерної зовнішності та спортивної статури застосовуючи грубу фізичну силу винесли їх з квартири не надавши їм речей, на прохання про надання можливості забрати всі речі не реагував. Жодних дій щодо вчинення фінансового насильства над своєю донькою вона не вчиняла, розуміє, що квартира належить їх донці за документами і вона має на неї всі права. На даний час вона з чоловіком вимушені орендувати кімнату в одному з сіл Київської області. За місцем реєстрації, в м. Дніпрі ОСОБА_1 не проживають з 2013 року, у зв`язку з тим, що будинок знаходиться в аварійному стані. З розмови зі спільною родичкою ОСОБА_8 дізналась, що донька разом із чоловіком після 30 вересня 2022 року., в квартирі не проживають, поставили сигналізацію та виїхали в Сваляву.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко Я.С. просив закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, мотивуючи тим, що рапорт старшого лейтенанта поліції Ігоря Мельника в якому він вважає, що не відкриття дверей ОСОБА_1 , свідчить про те, що ОСОБА_1 , позбавила житла ОСОБА_2 , не є доказом вчинення адміністративного правопорушення та не відповідає дійсності, так як відчинити двері вимагав саме ОСОБА_6 , який не є власником квартири, більш того погрожував ОСОБА_1 , тим, що виселить її з законного житла, що в подальшому 30.09.2022 року і вчинив. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 не є місцем проживання ОСОБА_2 , а є місцем реєстрації, так як останній раз ОСОБА_2 , була в квартирі в 2017 році. Також 14 вересня 2022 року ОСОБА_2 , після п`яти років відсутності безперешкодно перебувала в квартирі, та обставина, що після 30 вересня 2022 року після того як ОСОБА_1 , у незаконний спосіб виселили з житла, ОСОБА_2 в квартирі не проживає, що свідчить, що дана квартира не є місцем її проживання, вона як власниця квартири має право там проживати але не проживала і не проживає та на даний час саме ОСОБА_2 , вчиняє адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, тим, що поїхала в Сваляву та позбавила свою матір та вітчима пенсіонерів можливості користуватись своїми речами, які знаходяться в закритій квартирі поставленій під сигналізацію.

Послався на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а, в якій суд дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 р. у справі № 524/4668/17, звернув увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці лейтенанта поліції Волошина Д.С. на ім`я начальника УПП у м. Кременчуці ОСОБА_9 , зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Вказав на неправдивість пояснень ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі з 2017 року, що підтверджується Актом від 08.04.2019 року ЖЕД -410, Довідкою № 36 від 12.04.2019 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», відсутність у ОСОБА_2 , ключів від квартири та квитанцій про оплату комунальних послуг.

Також вказав, що в протоколі зазначено виключно правову кваліфікацію яку надав діям ОСОБА_1 , старший лейтенант поліції Ігор Мельник , але не вказано у чому полягає суть адміністративного правопорушення, з даного протоколу неможливо зрозуміти, які саме дії ОСОБА_1 розцінені поліцейським як насильство економічного характеру.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника правоохоронного органу, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Разом із тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №262979 від 29.09.2022 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, якою серед іншого передбачено необхідність зазначення суті адміністративного правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме дії було вчинено ОСОБА_1 , що на думку працівника поліції Мельника І. є економічним насильством.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП спростовується показаннями самої ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, та не підтверджені ОСОБА_13 , яка також викликалась в судове засідання, троте до суду не з`явилась.

В судове засідання для допиту в якості свідка викликався старший інспектор СПДН ВП Дніпровського УП ГУНП в м. Києві старший лейтенант Ігор Мельник, яким 29.09.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №262979 відносно ОСОБА_1 , проте він в судове засідання не з`явився.

Разом із тим, матеріали справи не містять будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях ОСОБА_14 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як її вину працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 173-2 ч.1, 247 ч.1 п.1, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: