печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., за участю секретаря Пархоменко М.О., прокурора Пркопова О., захисника Надточиєвої А.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за протоколами № 34-02/874, №34-02/873, №34-02/875 за ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відповідно до протоколу № 34-02/874 24.09.2021 як народний депутат України IX скликання, перебуваючи у приміщенні Верховної Ради України за адресою: вул. Грушевського, 5, м. Київ, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та ч. 1 ст. 31-1, ч. 6 ст. 37 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (далі - Регламент Верховної Ради України), не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час розгляду Верховною Радою України та голосування за підтримку його депутатського запиту до Президента України від 23.09.2021 № 23/43, у якому порушувалось питання, що становило його приватний інтерес.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 34-02/873 ОСОБА_1 , як народний депутат України IX скликання, перебуваючи у приміщені Верховної Ради України за адресою: вул. Грушевського, 5, м. Київ, всупереч вимогам п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: підготував та 24.09.2021 виніс на розгляд Верховною Радою України депутатський запит до Президента України від 23.09.2021 №23/43, у якому порушувалось питання, що становило його приватний інтерес.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачено ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 34-02/875 ОСОБА_1 24.09.2021 як народний депутат України IX скликання, перебуваючи у приміщенні Верховної Ради України за адресою: вул. Грушевського, 5, м. Київ, всупереч вимогам п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: на засіданні Верховної Ради України взяв участь у розгляді та голосуванні за підтримку його депутатського запиту до Президента України від 23.09.2021 №23/43, у якому порушувалось питання, що становило його приватний інтерес.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав.

Захисник Надточиєва А.П. зазначила, що ОСОБА_1 не використовував депутатський запит із метою захисту своєї ділової репутації, оскільки подання депутатського запиту не може захистити ділову репутацію, а способи захисту ділової репутації встановлені законом (право на відповідь, право на спростування недостовірної інформації за ст.ст. 94, 277 ЦК України). Подання депутатського запиту ніяким чином не спростує інформацію, викладену у публікаціях, на які здійснено суттєві витрати посадовою особою Офісу Президента, відтак твердження НАЗК, викладені в протоколах, що депутатський запит від 23.09.2021р. №23/43 подавався з метою захисту ділової репутації, а не у зв`язку із здійсненням депутатської діяльності, є надуманими. Також зазначила, що дії ОСОБА_1 реально були спрямовані на реалізацію представницького обов`язку як депутата Верховної Ради України, а не в його інтересах.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних провопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП та закрити справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Згідно зі ст. 79 Конституції України та абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про статус народного депутата України» повноваження народного депутата починаються після складення ним присяги на вірність Україні перед Верховною Радою України з моменту скріплення присяги особистим підписом під її текстом.

Текст присяги на вірність Україні ОСОБА_1 як народний депутат України дев`ятого скликання скріпив підписом 29.08.2019, а отже, і його повноваження в статусі народного депутата України дев`ятого скликання розпочалися з 29.08.2019.

Відповідно до протоколу № 34-02/874 диспозиція ч. 1 ст. 1727 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пп. 1, 2 ч. 1 ст. З Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пп. 1, 2 ч. 1 ст. З цього Закону (у тому числі народні депутати України) зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Правила врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема народних депутатів України, згідно з вимогами ч. 1 ст. 35-1 Закону визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

З огляду на положення ч. 1 ст. 31-1 та ч. 6 ст. 37 Регламенту Верховної Ради України, народний депутат України бере участь на пленарних засіданнях в обговоренні питань/голосуванні з питань, щодо яких у нього наявний конфлікт інтересів, за умови публічного оголошення про це під час пленарного засідання Верховної Ради, на якому розглядається відповідне питання.

Констатація порушення зазначених вимог та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, можлива за таких умов: у особи наявний реальний конфлікт інтересів; особа не повідомляє про конфлікт інтересів у визначеному Законом порядку.

З огляду на визначення реального конфлікту інтересів, наведене в абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону, для його констатації необхідно встановлення одночасно таких складових: приватний інтерес; службові/представницькі повноваження; суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з положеннями ст. 84 Конституції України засідання Верховної Ради України проводяться відкрито. Рішення Верховної Ради України приймаються виключно на її пленарних засіданнях шляхом голосування. Голосування на засіданнях Верховної Ради України здійснюється народним депутатом України особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат має право ухвального голосу щодо всіх питань, що розглядаються на засіданнях Верховної Ради України та її органів, до складу яких його обрано.

Кожний народний депутат у Верховній Раді України та її органах, до складу яких його обрано, має один голос.

У ч. 2 ст. 47 Регламенту Верховної Ради України визначено, що рішення Верховної Ради приймаються шляхом відкритого поіменного голосування.

З огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат на пленарному засіданні Верховної Ради України має право у порядку, передбаченому Регламентом Верховної Ради України, звертатися із депутатськими запитами.

Зі змісту ч. 2 ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» вбачається, що депутатський запит - це вимога народного депутата, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Згідно з ч. 2 ст. 225 Регламенту Верховної Ради України, після оголошення короткого змісту депутатського запиту головуючий на пленарному засіданні Верховної Ради оголошує голосування щодо попередньої підтримки запиту до Президента України.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 37 цього Регламенту, народний депутат бере участь у голосуванні з питань, щодо яких у нього наявний конфлікт інтересів, за умови публічного оголошення про це під час пленарного засідання Верховної Ради, на якому розглядається відповідне питання. Порушення народним депутатом встановлених законом вимог щодо особистого голосування тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з матеріалами 24.09.2021 відбулося пленарне засідання шостої сесії Верховної Ради України IX скликання, на якому був присутній народний депутат України ОСОБА_1 .

Відповідно до копії протоколу засідання шостої сесії Верховної Ради України IX скликання від 24.09.2021 серед депутатських запитів, які оголошувались на засіданні Ради та ставились на відкрите поіменне голосування із про пропозицією про їх попередню підтримку, значиться запит народного депутата України ОСОБА_1 до Президента України від 23.09.2021 № 23/43 «Щодо особистого контролю ОСОБА_2 за поданням ОСОБА_3 до НАЗК повідомлення про суттєві зміни в майновому стані через витрати, пов`язані з оплатою 2300 замовних сфабрикованих матеріалів у Телеграм-каналах та ЗМІ, з 13 по 20 вересня 2021 року, з метою дискредитації народного депутата України ОСОБА_1».

Згідно з результатами поіменного голосування № 34 від 24.09.2021 про підтримку зазначеного депутатського запиту, ОСОБА_1 проголосував «ЗА» направлення його депутатського запиту від 23.09.2021 № 23/43 до Президента України.

Отже, депутатський запит ОСОБА_1 від 23.09.2021 № 23/43 стосувався дій ОСОБА_4 , що негативно сприймаються ОСОБА_1 , оскільки завдають шкоди його діловій репутації.

З огляду на положення ч. 5 ст. З Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI, гласність засідань Верховної Ради забезпечується шляхом їх трансляції по телебаченню і радіо, публікації стенографічних бюлетенів засідань Верховної Ради, її рішень у Відомостях Верховної Ради України, газеті «Голос України» та інших виданнях Верховної Ради, а також шляхом розміщення інформації на офіційному веб-сайті Верховної Ради.

Оскільки рішення щодо направлення депутатського запиту здійснюється на пленарному засіданні Верховної Ради України, тобто публічно, приватним інтересом ОСОБА_1 під час внесення на розгляд Верховною Радою його депутатського запиту від 23.09.2021 №23/43, було привернення уваги як Президента України (якому адресовано запит), так і широких верств суспільства до фактів можливого порушення його прав керівником Офісу Президента України ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про статус народного депутата України» неприпустимим є використання народним депутатом свого депутатського мандата всупереч загальновизнаним нормам моралі, правам і свободам людини і громадянина, законним інтересам суспільства і держави.

Народний депутат не повинен використовувати депутатський мандат в особистих, зокрема, корисливих, цілях.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 86 Конституції України та ст.ст. 12, 19 Закону України «Про статус народного депутата України» (справа про запити народних депутатів України до прокуратури) від 11.04.2000 № 4-рп/2000 зазначається, що пропозиції, вказівки, вимоги народного депутата України мають відповідати Конституції і законам України та можуть стосуватися лише питань, пов`язаних саме з депутатською діяльністю.

Отже, право народних депутатів України на депутатський запит не є абсолютним.

Натомість ОСОБА_1 використав надане йому право на депутатський запит із метою захисту своєї ділової репутації, а не у зв`язку зі здійсненням депутатської діяльності.

Таким чином, приватний інтерес народного депутата України ОСОБА_1 вступив у суперечність із його службовими повноваженнями (правом) щодо депутатського запиту.

Вимоги Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у вказаній ситуації стосуються не рішення, прийнятого Верховною Радою України, а реалізації ОСОБА_1 своїх службових повноважень та його особистої участі у прийнятті рішення, яке стосується його самого.

Отже, власне факт участі ОСОБА_1 у голосуванні за підтримку його депутатського запиту від 23.09.2021 № 23/43, незалежно від остаточного прийнятого Верховною Радою рішення, свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до протоколу №34-02/873 диспозиція ч. 2 ст. 1727КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат має право на сесії Верховної Ради України звернутися із запитом до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування форм власності.

Депутатський запит - це вимога народного депутата, народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм гласності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

З огляду на положення п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат на пленарному засіданні Верховної Ради країни має право у порядку, передбаченому законом про регламент Верховної 1 ади України, звертатися із депутатськими запитами.

Реалізуючи зазначене повноваження (право) ОСОБА_1 24.09.2021 на пленарному засіданні шостої сесії Верховної Ради України IX скликання звернувся із депутатським запитом до Президента України від 23.09.2021 № 23/43 «Щодо особистого контролю ОСОБА_2 за поданням ОСОБА_3 до НАЗК повідомлення про суттєві зміни в майновому стані через витрати, пов`язані з платою 2300 замовних сфабрикованих матеріалів у Телеграм-каналах та ЗМІ, з 13 ко 20 вересня 2021 року, з метою дискредитації народного депутата України ОСОБА_1».

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про статус народного депутата України» неприпустимим є використання народним депутатом свого депутатського мандата всупереч загальновизнаним нормам моралі, правам і свободам людини і громадянина, законним інтересам суспільства і держави.

Натомість ОСОБА_1 використав надане йому право на депутатський запит із метою захисту своєї ділової репутації, а не у зв`язку зі здійсненням депутатської діяльності.

Таким чином, приватний інтерес народного депутата України ОСОБА_1 вступив у суперечність із його службовими повноваженнями (правом) щодо депутатського запиту.

Сам факт реалізації права на депутатський запит з метою задоволення приватного інтересу є очевидним свідченням упередженості народного депутата. Тобто, усвідомлюючи, що прийняття рішення Верховною Радою України про направлення депутатського запиту призведе до задоволення приватного інтересу, ОСОБА_1 мав утриматися від реалізації відповідного службового повноваження, що і було б демонстрацією його неупередженості.

Відповідно до протоколу № 34-02/875 диспозиція ч. 2 ст. 1727 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про статус народного депутата України» неприпустимим є використання народним депутатом свого депутатського мандата всупереч загальновизнаним нормам моралі, правам і свободам людини і громадянина, законним інтересам суспільства і держави.

Народний депутат не повинен використовувати депутатський мандат в особистих, зокрема, корисливих, цілях.

Натомість ОСОБА_1 використав надане йому право на депутатський запит із метою захисту своєї ділової репутації, а не у зв`язку зі здійсненням депутатської діяльності.

Таким чином, приватний інтерес народного депутата України ОСОБА_1 вступив у суперечність із його службовими повноваженнями (правом) щодо депутатського запиту.

Власне факт участі ОСОБА_1 у голосуванні за підтримку його депутатського запиту від 23.09.2021 № 23/43, незалежно від остаточного прийнятого Верховною Радою рішення, свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП за протоколами № 34-02/874, №34-02/873, № 34-02/875 доведена повністю.

Стороною захисту не спростовано відсутність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 при поданні, підготовці та внесенні ним 24.09.2021р. на розгляд до Верховної Ради України депутатського запиту до Президента України від 23.09.2021р. №23/43, участь в розгляді та голосуванні та підтримку такого.

Пункт 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився, провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.38, п.7 ст.247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом, № 34-02/874 притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрити.

Провадження у справі за протоколом, №34-02/873 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрити.

Провадження у справі за протоколом, №34-02/875 про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.А. Білоцерківець