БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/195/22
Справа № 356/309/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2022 Суддя Березанського міського суду Київської області Голік Г.К., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймає посаду начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради» , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_1 , місце роботи: КП «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради»,

за ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 970 від 03.08.2022, складеного начальником 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції Кравченко Д.А., ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП, а саме: будучи виконувачем обов`язків начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради» Броварського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а`п.2 ч.1 ст.3 Закону України №1700-VII не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган-Березанську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів , а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і своїми службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 29.10.2021№100 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника» серед яких був його батько ОСОБА_2 ,чим порушив вимоги, встановлені пунктами 1 та 2 ст.28 Закону №1700-VII, не повідомив Березанську міську раду Броварського району Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів , який виник перед підписанням наказу від 29.10.2021 №100 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника», серед яких був його батько ОСОБА_2 ,чим вчинив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ч.1ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 971 від 03.08.2022, складеного начальником 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції Кравченко Д.А., ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, а саме: будучи виконувачем обов`язків начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради» Броварського району Київської області, являючись суб`єктом відповідності за порушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а`п.2 ч.1 ст.3 Закону України №1700-VII вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів , а саме підписав наказ від 29.10.2021 №100 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника», серед яких був його батько ОСОБА_2 ,чим вчинив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ч.2ст.172-7 КУпАП.

19.09.2022 через канцелярію суду ОСОБА_1 було направлено клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях , посилаючись на те , що жодним чином він не здійснював вплив на будь-кого щодо преміювання працівників з нагоди відзначення дня автомобіліста , всі необхідні документи були підготовлені бухгалтерією, розмір премій працівниками також визначався бухгалтерією. Жодного умислу чи будь-якого приватного інтересу він не мав.Відповідно до наказу Національного агенства з питань запобігання корупції від 02.04.2021р.№5 особа, яка виконує обов`язки керівника , не може на виконання вимог ст.28 Закону повідомляти про конфлікт інтересів безпосереднього керівника, оскільки такий керівник відсутній, а також не має підстав повідомляти про конфлікт інтересів Національне агенство, адже обіймає посаду , яка передбачає наявність безпосереднього керівника . Жодного умислу чи будь-якого приватного інтересу він не мав. Відповідно до наказу Національного агенства з питань запобігання корупції від 02.04.2021р.№5 особа, яка виконує обов`язки керівника , не може на виконання вимог ст.28 Закону повідомляти про конфлікт інтересів безпосереднього керівника , оскільки такий керівник відсутній, а також не має підстав повідомляти про конфлікт інтересів Національне агенство, адже обіймає посаду, яка передбачає наявність безпосереднього керівника .Оскільки він виконував обов`язки керівника підприємства під час відпустки, а не був виконувачем обов`язків за вакантною посадою, а тому не порушив вимоги ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до постанови від 28.10.2022 матеріали адміністративних справ об`єднано в одне провадження, відповідно до ст.36 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що при підписанні наказу від 29.10.2021 року ним не здійснювався вплив на будь-кого щодо преміювання працівників з нагоди відзначення дня автомобіліста , всі необхідні документи були підготовлені бухгалтерією , розмір премії батька не відрізнявся від премій інших працівників . З приводу не повідомлення про конфлікт інересів зазначає , що НАЗК лише рекомендує , а не зобов`язує виконувачеві обов`язків керівника повідомляти по конфлікт інтересів у порядку передбаченому для керівника, тому підстав для притягнення за 1-2 ст.172-7 КУпАП не вбачає.

Прокурор Сонько М.М. просив суд визнати ОСОБА_1 винним, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, зазлухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів -тягне за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до вказаної вище статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи виконувачем обов`язків начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради`Броварського району Київської області , являючись суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією , згідно з пп. «а`п.2 ч.1 ст.3 Закону України №1700-VII не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган-Березанську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Згідно з розділом 1 статуту, КП «ЖПП» є комунальним унітарним підприємством, утворене на базі відокремленої частини комунальної власності. Згідно з п.4.1 статуту , КП «ЖПП» є юридичною особою публічного права з дня його державної реєстрації. Згідно з пп.6.2.1 та 6.2.2. п.6.2 розділу 6 статуту КП «ЖПП» органами управління підприємством є Березанська міська рада Київської області та виконавчий комітет Березанської міської ради. ОСОБА_1 призначений на посаду головного інженера КП «ЖПП» з випробувальним терміном на 3 місяці з 15.11.2018 на підставі наказу КП «ЖПП» від 14.11.2018 №66-к , а в подальшому наказом КП «ЖПП» від 15.02.2019 №9-к-переведено на посаду постійно.

На підставі наказу КП «ЖПП» від 08.11.2021 №53/1-к з 11.10.2021 по 04.11.2021, також на підставі наказу КП «ЖПП» від 15.11.2021 №66-к з 16.11.2021 по 01.12.2021 включно, ОСОБА_1 виконував обов`язки начальника зазначеного комунального підприємства у зв`язку з відпусткою керівника ОСОБА_3 .. 02.12.2021 начальника КП «ЖПП» ОСОБА_3 звільнено з посади за угодою сторін. Розпорядженням Березанського міського голови Броварського району Київської області від 02.12.2021 №218-к виконання обов`язків начальника КП «ЖПП» покладено на ОСОБА_1 з 03.12.2021 по 07.12.2021 .Тобто ОСОБА_1 був виконувачем обов`язків начальника КП «ЖПП» (за вакантною посадою). Контракт не укладався.

29.10.2021 (більш точний час не встановлено) ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні КП «ЖПП» за адресою: Київська область Броварський район м.Березань вул.Шевченків шлях , 129 підписав наказ №100 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника» серед яких був ОСОБА_2 , який є його батьком та встановив йому премію у розмірі 300грн.

Згідно з поданою ОСОБА_1 щорічною декларацією за 2020 рік ОСОБА_2 є його батьком. Відповідно до витягу від 16.07.2022№3 з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено , що батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені в пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів- це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ст. ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Судом встановлено , що будучи виконувачем обов`язків начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради`Броварського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією , згідно з пп. «а`п.2 ч.1 ст.3 Закону України №1700-VII не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів. Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, будучи виконувачем обов`язків начальника комунального підприємства «Житлово-побутове підприємство виконавчого комітету Березанської міської ради» Броварського району Київської області, являючись суб`єктом відповідності за порушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а`п.2 ч.1 ст.3 Закону України №1700-VII вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав наказ від 29.10.2021 №100 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника», серед яких був його батько ОСОБА_2 , при зазначених вище обставинах, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП,

Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Підставою притягнення особи до адмінстративної відповідальності за ст.172-7ч.1,2 КУпАП законом визнається не повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вирішальним для встановлення цього складу адміністративного правопорушення є встановлення та доведення наявності реального конфлікту інтересів та його змісту (очевидна можливість надання переваг, призначення премій, розмір яких відрізняється від розміру премій інших працівників, спеціалістам такого рівня та за такий самий обсяг роботи, тощо).

У судовому засіданні встановлено, і цей факт не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 не приймав участі у визначенні розміру премій відповідно до наказу від 29.10.2021 року.

Так, працівникам комунального підприємства в тому числі ОСОБА_2 було нараховано премію з нагоди відзначення дня автомобіліста, всі необхідні документи були підготовлені бухгалтерією, розмір премії працівникам також визначався бухгалтерією , жодного умислу чи будь якого приватного інтересу він не мав . Порядку виплати премії здійснюється у 2 етапи: перший- визначення розміру премії , другий-юридичне оформлення нарахування та виплата премій у визначеному розмірі.

Реальний конфлікт інтересів має місце за умови прийняття суб`єктом відповідних рішень на обох етапах.

При цьому, наявність у ОСОБА_1 будь-яких переваг у порівнянні з іншими працівниками при визначенні розміру премії батьку ОСОБА_2 в судовому засіданні не встановлено.

Підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що рішення про преміювання ОСОБА_2 було необ`єктивними або упередженими, що таким рішеннями завідомо завдано шкоди інтересам , відповідно.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при підписанні наказу від 29.10.2021 року про преміювання відсутня суперечність між його особистими інтересами та його службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

В протоколах про адміністративне правопорушення, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття ним зазначеного рішення.

З матеріалів справи в їх сукупності встановлено, що ОСОБА_1 01.12.2021 року повідомляв керівника про реальний (потенційний) конфлікт інтересів, що підтверджується повідомленнями, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 34).

ОСОБА_1 не мав реального конфлікту інтересів між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, який би впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття ним рішень, або ж на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, оскільки останній діяв у межах чинного законодавства України і всі умови законності щодо прийнятих наказів дотримані.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст172-7 КУпАП, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Виходячи з цього, за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч.3 ст. 62 Конституції України суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 9, 38,172-7, 245, п.7 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП , суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя: Г. К. Голік