Справа № 495/7092/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Військової частини НОМЕР_1 Відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Випасне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 172-18 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії №165283 від 08.09.2022 року, 30.06.2022 року надійшли результати службового розслідування відносно гр. України ОСОБА_1 , який порушив вимоги абзацу 11 п. 10 Розділу 1 частини ІІ, абзацу 6 пункту 11 Розділу 2 частини ІІ, абзацу 6 п. 11 Розділу 2 частини ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ», затвердженої Наказом МВС №1261. Відповідальність за це передбачена ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Клименко С.Ю., який діє в його інтересах, надав на адресу суду заперечення, згідно яких просив закрити провадження по справі через сплив строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та відсутність в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторони захисту ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №165283 від 08.09.2022 року, 30.06.2022 року надійшли результати службового розслідування відносно гр. України ОСОБА_1 , який порушив вимоги абзацу 11 п. 10 Розділу 1 частини ІІ, абзацу 6 пункту 11 Розділу 2 частини ІІ, абзацу 6 п. 11 Розділу 2 частини ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ», затвердженої Наказом МВС №1261. Відповідальність за це передбачена ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Згідно висновку службового розслідування щодо випадку самовільного залишення місця несення служби прикордонним нарядом «Пост спостереження» в районі п/зн НОМЕР_2 віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) 27.05.2022 року встановлено, що під час перевірки прикордонного наряду «Розвідувально-пошукова група», в період з 06:50 по 07:10 27.05.2022 року було здійснено приховану перевірку за порядком організації несення служби п/н «Пост спостереження» на ДСВ в районі п/зн НОМЕР_2. В ході перевірки підполковником ОСОБА_2 встановлено, що інспектор прикордонної служби 3 категорії групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старший сержант ОСОБА_3 був відсутній на ДСВ.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він виконував наказ на охорону державного кордону в п/н «ПС» в період з 01:00 до 09:00 27.05.2022 року в межах пзн НОМЕР_5 старшим прикордонного наряду у складі солдата строкової військової служби ОСОБА_4 та солдата ОСОБА_5 . Під час несення служби на ДСВ в районі п/зн НОМЕР_3 в садах, які прилягають до контрольно-слідової смуги ОСОБА_1 помітив рух невідомої особи та прийняв рішення висунутися в район можливого порушення державного кордону з метою перевірки та затримання ймовірного порушника. Також визначив завдання солдату ОСОБА_6 рухатись навпроти нього в бік п/зн НОМЕР_4 для перехоплення та затримання порушника. Після зустрічі на обміну інформацію з солдатом ОСОБА_7 на п/зн НОМЕР_4 невідому особу виявлено не було. Старший сержант ОСОБА_8 повернувся на ДСВ, а солдат ОСОБА_9 спрямувався на раніше визначене місце несення служби старшим сержантом ОСОБА_10 . Однак, старший сержант ОСОБА_8 не здійснив доповідь п/н «СЗПН» про зняття зі спостережної вежі, самостійно залишив місце несення служби, чим порушив правила несення прикордонної служби.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 27 Закону України «Про державний кордон України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до абзацу 11 п.10 Розділу 1 Частини ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 року №1261 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1391/27836, старший наряду в найкоротший строк доповідає черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів або начальнику підрозділу охорони кордону) про: збройний напад та вторгнення, збройні та інші провокації на державному кордоні, в інших районах несення служби; поранення (травмування) або загибель прикордонників; виявлення правопорушників, ознак порушення чи підготовки до порушення законодавства про державний кордон України; появу транспортних засобів, невідомих осіб поблизу державного кордону, які своїми діями заслуговують на увагу (викликають підозру); маневри військ i стрілянину поблизу державного кордону; зникнення, спроби псування, крадіжки i перенесення прикордонних знаків, а також про інші порушення режиму державного кордону; надходження сигналу тривоги від сигналізаційного приладу; виявлення повітряних цілей за формою, встановленою Інструкцією з організації взаємного обміну інформацією про повітряну обстановку між командними пунктами, підрозділами Збройних Сил України та органами, підрозділами Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України від 02 жовтня 2013 року № 667/ДСК/945/ДСК, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2013 року за № 1800/24332; виникнення або загрозу виникнення стихійного лиха; усі незвичайні явища на суміжній території; вихід з ладу прикордонного катера, місце його перебування та погодні умови; зміну місця несення служби або зняття з ділянки, що охороняється; порушення дисципліни підпорядкованими йому на час служби прикордонниками, а також про події, що сталися.

Згідно абзацу 6 п.11 Розділу 2 Частини ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 року №1261 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1391/27836, прикордонним нарядам забороняється: приймати будь-які предмети (речі) від будь-яких осіб та передавати предмети (речі) будь-кому, якщо інше не встановлено законодавством України; надавати будь-кому інформацію про осіб, транспортні засоби, вантажі, що переміщуються через державний кордон, якщо інше не передбачено законом; надавати переваги в перетинанні державного кордону або при в`їзді на тимчасово окуповану територію та виїзді з неї особам, транспортним засобам та вантажам; вносити до баз даних завідомо неправдиву інформацію; торкатися будь-яких підозрілих предметів, виявлених на ділянці, що охороняється; залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби, а також змінювати маршрут руху, крім випадків, передбачених пунктом 10 глави 2 цього розділу; залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки; відключати без дозволу старшого зміни прикордонних нарядів технічні комплекси (станції) i залишати без контролю їх екрани; освітлювати променем прожектора територію суміжної держави, кораблі (катери), вертольоти та літаки, засліплювати машиністів потягів та водіїв інших транспортних засобів; заходити без службової потреби в службові та інші приміщення, які знаходяться на ділянці, що охороняється, відвідувати транспортні засоби закордонного прямування й заходити в місця проведення контролю осіб, транспортних засобів та вантажів з неслужбовою метою; привласнювати будь-які матеріали й предмети зі складу вантажів, які перевозять через державний кордон, а також виявлені під час огляду транспортних засобів чи знайдені у вокзальних (привокзальних) приміщеннях і на оглядових майданчиках; голосно розмовляти, розпалювати вогнища, курити вночі або виявляти себе іншими демаскуючими діями; вживати алкогольні напої, наркотичні, психотропні та токсичні речовини; учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Згідно п.10 Розділу 2 Частини ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 року №1261 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1391/27836, прикордонному наряду дозволяється самостійно залишати ділянку, що охороняється (місце несення прикордонної служби), або переміщуватись на іншу, змінювати визначений маршрут руху у випадках: припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, переслідування i затримання правопорушників; надання допомоги та підтримки сусіднім прикордонним нарядам; збройного вторгнення, завдавання ракетно-артилерійського удару по району несення служби або нападу на прикордонний наряд, коли сили противника перевищують можливості прикордонного наряду з його відбиття; повеней, зсувів, обвалів, інших стихійних лих i пожеж, аварій та катастроф техногенного характеру, якщо подальше несення служби на цій ділянці пов`язане з небезпекою для життя прикордонників; захворювання (поранення) прикордонників, якщо з цієї причини прикордонний наряд не в змозі продовжувати несення служби i не має можливості доповісти про це у підрозділ охорони кордону. Про залишення ділянки, зміну місця несення служби чи маршруту руху прикордонний наряд у найкоротший строк доповідає черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів) або начальнику підрозділу охорони кордону.

Отже, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 залишив місце несення служби для попередження вчинення порушення перетину державного кордону України та затримання невідомої особи. Про залишення місце несення служби ОСОБА_1 відповідно до п.10 Розділу 2 Частини ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 року №1261 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1391/27836, він повинен був доповісти в найкоротший термін, проте зазначена вище Інструкція конкретного часу, протягом якого прикордонний наряд повинен це зробити не передбачає.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Щодо клопотання сторони захисту ОСОБА_1 про закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справу строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадженняпро адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягненняабо застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із закриттям провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі "Грабчук проти України" від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Відтак, суд дійшов висновку, що відсутній склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 251, 252, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровстровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя: