31.10.2022 Єдиний унікальний № 371/886/22
провадження № 3/371/551/22
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 3/371/551/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Поліщук А.С., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2022 року серії ДПР18 № 183318, складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та додані до протоколу матеріали,

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1 18 вересня 2022 року поліцейським СРПП ВП № 2 Обухівського РУП капралом поліції Бабаком В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 183318 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 18 вересня 2022 року о 12 годині 50 хвилин по вулиці Гайова с. Зеленьки Обухівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки фольксваген з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року (справа №371/886/22) даний протокол про адміністративне правопорушення був повернутий до ВП № 1 Обухівського РУП для до оформлення, зокрема долучення письмових пояснень свідків правопорушення та диску із відео, зазначеного в протоколі.

14 жовтня 2022 року до Миронівського районного суду Київської області повторно надішли матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом складеним 18 вересня 2022 року серії ДПР18 № 183318, до яких долучено рапорт поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП капралом поліції Бабака В.В., із якого вбачається, що по технічним причинам надати відео не можливо, а свідки від написання письмових пояснень відмовилися.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, ОСОБА_1 на нього не з`явився, про причини неявки не повідомив, тому його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на наступне.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Матеріали справи не містять об`єктивного та беззаперечного доказу того, що ОСОБА_1 18 вересня 2022 року о 12 годині 50 хвилин по вулиці Гайова с. Зеленьки Обухівського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки фольксваген з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, при цьому він від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, оскільки до матеріалів справи не додано пояснень свідків чи відеозапису цього.

Як зазначено в рапорті поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП капрала поліції Бабака В.В., по технічним причинам надати відео не можливо, а свідки від написання письмових пояснень відмовилися.

Крім того, матеріали справи також не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, як того вимагає норма ч. 1 ст. 266 КУпАП, що в сукупності із рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП капрала поліції Бабака В.В. про відсутність відеозапису та відмову свідків від надання письмових пояснень викликає сумнів у тому, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 130 КУпАП України, суд, виходить з того, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Частиною 1 ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи.

Таким чином, по закінченню п`ятнадцятиденного терміну суддя як посадова особа, уповноважена ст. 221 КУпАП на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зобов`язаний винести постанову про накладення адміністративного стягнення або постанову про закриття справи.

Оскільки накласти стягнення не можливо у зв`язку із вищенаведеними обставинами, то суддя приходить до висновку про необхідність винесення постанови про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 221, 252, 254 - 256, 268, 277-279, 283-285, 287-289 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку із недоведеністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис А.С. Поліщук

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук