Справа № 442/6587/22
Провадження №3/442/2441/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2022 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - Крамар О.В., з участю: секретаря судового засідання Малик О.Я., прокурора Стебельської О.І., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Коцана Р.М.

розглянувши матеріли, які надійшли з Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого міським головою Дрогобицької міської ради,

-за ч. 1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Дрогобицького міського голови, всупереч вимогам п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» 22.04.2021 не повідомив про реальний конфлікт інтересів та в умовах реального конфлікту інтересів взяв участь у розгляді Дрогобицькою міською радою питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «ВО Фарма», з подальшою передачею її в оренду. При цьому, ТзОВ «ВО Фарма» здійснило добровільні внески до виборчого фонду ОСОБА_1 під час виборів Дрогобицького міського голови у 2020 році.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВО Фарма» добровільно внесло кошти на рахунок його виборчого фонду, відповідно ці кошти не можуть бути подарунком у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», оскільки, подарунком особа має право розпоряджатися на власний розсуд та використовувати з будь якою метою в будь який час та в різних цілях, а кошти отримані у вигляді добровільних внесків на рахунок виборчого фонду можна використовувати виключно для фінансування виборчої кампанії. Йому не відомі особи, які здійснювали добровільні внески на рахунок його виборчого фонду під час виборів 2020 року, а тому при прийнятті 22.04.2021 Дрогобицькою міською радою Рішення № 329 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «ВО Фарма», він вважав, що у нього відсутній будь який конфлікт інтересів, а тому і не було підстав для його врегулювання відповідно до законодавства. Також наголосив на тому, що в порушення ст.. 256 КУпАП протокол складено у його відсутності. З матеріалами справи не ознайомлений.

Захисник Коцан Р.М. просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у письмовому клопотанні.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому просить накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону, особи, зазначені у пп. 1, 2 ч. 1 ст. З Закону (у тому числі міські голови), зобов`язані:

повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Констатація порушення зазначених вимог та, відповідно, вчинення адміністративних правопорушень, передбачених диспозицією ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, можливе за таких умов:

у особи наявний реальний конфлікт інтересів;

за наявності реального конфлікту інтересів особа у визначеному законом порядку не повідомляє про конфлікт інтересів;

за наявності реального конфлікту інтересів особа під час виконання своїх службових/представницьких повноважень вчиняє дії чи приймає рішення.

З огляду на визначення реального конфлікту інтересів, наведене в абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», для його констатації необхідно встановлення одночасно таких складових:

приватний інтерес;

службові/представницькі повноваження;

суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Крім того відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» рішення, прийняте особою на користь особи, від якої вона чи її близькі особи отримали подарунок, вважається таким, що прийняте в умовах конфлікту інтересів.

Конфлікт інтересів - це конфлікт між публічно-правовими обов`язками і приватними інтересами державної посадової особи, за якого її приватні інтереси котрі, випливають з її положення як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обов`язків або функцій. Іншими словами, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Вказана норма Закону презюмує наявність конфлікту інтересів, суть приватного інтересу в якому полягає у прагненні віддячити особі, від якої отримано подарунок особою, уповноваженою на виконання функцій держави/місцевого самоврядування

Згідно з абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» подарунок - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають/одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 72 Закону України «Про місцеві вибори» виборчий фонд кандидата у депутати в одномандатному виборчому окрузі, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, старости, висунутого шляхом самовисування, формується за рахунок його власних коштів та добровільних внесків фізичних осіб.

Встановлено, що згідно розділу 3. «Відомості про надходження добровільних внесків фізичних осіб» розшифровки до звіту про надходження та використання коштів виборчого фонду кандидата в депутати на посаду сільського, селищного міського голови (форми № 4) поданої ОСОБА_1 під час участі у місцевих виборах 25.10.2020 та під час участі у місцевих виборах 22.11.2020 з виборів міських голів ТОВ «ВО Фарма» 19.10.2020 зробило добровільні внески до виборчого фонду ОСОБА_1 на загальну суму 90000 (50000грн. + 40000 грн.) грн..

Рішенням Дрогобицької міської ради від 03.12.2020 № 2 взято до уваги інформацію голови Дрогобицької міської територіальної виборчої комісії, щодо обрання ОСОБА_1 міським головою, та після складання ним присяги, вирішено вважати таким, що вступив на посаду.

22.04.2021 відбулося засідання 6-ої сесії Дрогобицької міської ради VIII скликання Дрогобицької міської ради, на якій був присутній міський голова ОСОБА_1 .

На засіданні 6-ої сесії Дрогобицької міської ради VIII скликання Дрогобицької міської ради, 22.04.2021 прийнято Рішення № 329 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «ВО Фарма», з подальшою передачею в оренду».

Згідно протоколу засідання від 22.04.2021 та результатами поіменного голосування, ОСОБА_1 взяв участь у голосуванні під час розгляду питання «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «ВО Фарма», з подальшою передачею в оренду», проголосувавши «ЗА» вказане рішення.

Отже виходячи з вищевстановлених обставин, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 при прийнятті вищезазначеного рішень існували суперечності між його приватним інтересом та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість при прийнятті ним зазначеного рішення, в зв`язку з чим ним порушено вимоги п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП «неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів» та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП «вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів».

Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 , що при складанні протоколу порушено вимогу ст.. 256 КУпАП, адже Національним агентством з питань запобігання корупції йому направлялися пам`ятка про права, а також проект протоколу про адміністративне правопорушення для: поставлення підпису про ознайомлення з правами та обов`язками, а також ознайомлення зі змістом проекту протоколу; поставлення відмітки у проекті протоколу про визнання повністю (або не визнання) себе винною особою у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; надання пояснень, зауважень (за наявності) до змісту проекту протоколу; підписання проекту протоколу; зазначення мотивів відмови від підписання протоколу (за необхідності). Однак після отримання зазначених вище документів, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій (проігнорував цей лист), з огляду на це суд прийшов до переконання, що такі дії ОСОБА_1 спрямовані виключно на уникнення адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення суд виходить з наступного.

Корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства (абзац 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998). Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абзац 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006).

Випадки корупції ставлять під загрозу довіру до інституції в цілому. Так, сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний (суспільний) інтерес, як до корупційних злочинів, так і адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, та необхідності ефективної протидії їм з метою захисту особи, суспільства та держави.

Законом України Про засади державної антикорупційної політики на 2021-2025 роки від 20 червня 2022 року №2322-IX було затверджено Антикорупційну стратегію на 2021-2025 роки.

Результати аналізу стану корупції в Україні, ефективності антикорупційної політики попередніх періодів, міжнародних стандартів та найкращих світових практик у сфері запобігання та протидії корупції дали змогу сформулювати такі основні принципи антикорупційної політики на 2021-2025 роки, зокрема:

забезпечення невідворотності юридичної відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, що створює додатковий стримувальний ефект для всіх суб`єктів правовідносин;

формування суспільної нетерпимості до корупції, утвердження культури доброчесності та поваги до верховенства права.

Адміністративна відповідальності за корупційні правопорушення як один із основних механізмів забезпечення дотримання правил етичної поведінки публічними службовцями характеризується високим антикорупційним потенціалом, оскільки дає можливість не лише швидко та ефективно реагувати на факти порушень вимог антикорупційного законодавства, стимулюючи доброчесних осіб до належного виконання своїх обов`язків та дотримання правил етичної поведінки, а й усувати від виконання функцій держави або місцевого самоврядування осіб, які грубо або систематично порушують свої обв`язки, приймають упереджені рішення або використовують надані їм повноваження у власних інтересах.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП «Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень» в даному випадку стягнення слід накласти за ч.2 ст. 172-7 КпАП України, так як санкція даної статті більш сувора ніж ч. 1 ст.172-7 КпАП України.

Таким чином, враховуючи, позицію вибрану ОСОБА_1 під час розгляду справи, а саме, що винним себе у вчинених правопорушеннях не визнає, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, а також те, що дії ОСОБА_1 на посаді міського голови не спрямовані на захист публічних інтересів і він не може відмовитись від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень, суд дійшов переконання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що згідно ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КпАП України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 496,20 грн., який сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, ст. 172-7, 283, 285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.2 статті 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Повний текст постанови виготовлено 04.11.2022.

Суддя О.В. Крамар