Справа №705/2679/22
3/705/1883/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2022 Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0023861 від 13.07.2022 року, ОСОБА_1 13.07.2022 року о 11 годині 33 хвилини по вул.Тищика,27, м.Умань, провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі автомобілем марки Fiat д.н. НОМЕР_1 без одержання ліцензії, чим порушив вимоги ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, час і дату розгляду справи останній неодноразово належним чином повідомлявся за вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення адресою, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.164 КУпАП, не визнається обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зважаючи на викладене, вважаю за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідальність за цією статтею настає у разі провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадженнявиду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення норми конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила провадження господарської діяльності та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

При ознайомленні з матеріалами справи суддею встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений всупереч вимог ст.ст. 251, 256, 268 КУпАП.

Так, в протоколі зазначено лише те, що ОСОБА_1 надавав послуги перевезення пасажирів без відповідної ліцензії суб`єкта господарської діяльності передбаченої законодавством України.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності перевезення пасажирів.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ліцензія ж, згідно з частиною 2 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» видається на господарську діяльність з надання послуг з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів. Стаття 39 вказаного Закону визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`явити особам, які уповноваженні здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів: для автомобільного перевізника ліцензія, інші документи, передбаченні законодавством України; для водія таксі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Враховуючи вказане вище, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обов`язкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника, який має бути зареєстрованим як суб`єкт господарювання (юридична чи фізична особа підприємець) покладається обов`язок пред`явити особам, які уповноваженні здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває в трудових відносинах із перевізником або є фізичною особою підприємцем і посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи передбаченні законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво, як вид господарської діяльності це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів, а разове вчинення будь - якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, як встановлено судом, під час здійснення опису адміністративного правопорушення в протоколі не викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та з тексту протоколу не зрозуміло яким чином та за яких обставин надавались послуги по перевезенню пасажирів, не зазначено осіб, як свідків, які отримували послуги перевезення тощо.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про здійснення ОСОБА_1 саме господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Суд зауважує, що доказів систематичності надання послуг перевезення пасажирів ОСОБА_1 , щоб підтверджувало б факт надання послуг на постійній основі, серед матеріалів справи також не встановлено.

Отже, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, до матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного іншого доказу, а сам по собі протокол, складений з порушенням норм КУпАП, не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постановах Верховного суду України від 30 травня 2018 року у справі №175/1982/16а (2а/175/10/16) та від 26 квітня 2018 року у справі №338/17 адміністративне провадження №К/9901/15804/18, відповідно до яких особа, яка складає протокол та здійснює підготовку матеріалів до розгляду, відповідно до ст.251 КУпАП, має надати протокол, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами, тощо. Посилання на протокол про адміністративне правопорушення як на беззаперечний доказ вчинення відповідного правопорушення є помилковим, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. При цьому притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Враховуючи зазначене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки до протоколу не надано достатніх об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволили суду на підставі ст.252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є недоведеним, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283-284, 294 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.164 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р.В. Піньковський