Справа № 345/1980/22
Провадження № 33/4808/605/22
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Сидор Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 15.09.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 ч. 1, 173 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16.07.2022 року близько 17 год. 50 хв. в м. Калуш по вул. Ринкова, керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови та координації рухів, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При цьому він образливо чіплявся до ОСОБА_2 , ображав його, виражався у його сторону нецензурною лайкою, словесно погрожував йому, на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а сам транспортний засіб був припаркований, не роз`яснено його права. Ставить під сумнів відеозапис події та протокол, як доказ. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо нього в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення учасників апеляційного процесу про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Постанова суду щодо ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1, 173 КУпАП цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.

В діях ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Постанова суду не може залишатися в силі через виявлені істотні процесуальні порушення, які є безумовними підставами для її скасування і яким суд не дав належної правової оцінки.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події (а.с. 11) про те, що ОСОБА_1 перед оглядом і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. Таке істотне процесуальне порушення в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає додаткову підставу визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Крім того, як ствердив в апеляційному суді ОСОБА_1 , в порушення ст. 254 КУпАП йому не було вручено копію протоколу про правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, в яких немає даних про таке вручення чи даних про його відмову від її отримання, чи направлення її поштою. Таке порушення є істотним порушенням його права на захист, оскільки йому належно не вручено акт адміністративного звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності й підставою для безумовного скасування постанови суду.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння переконливо не доведено. Суд навів мотиви того, чому визнав доведеним факт керування ним автомобілем, однак цей висновок суду спростовується твердженнями ОСОБА_1 про те, що перед подією він керував автом у тверезому стані, а вже після події і припаркування автомобіля він вжив алкогольний напій, але не мав наміру сідати за кермо. Як пояснив ОСОБА_1 і це узгоджується з матеріалами справи, його авто не було зупинено працівниками поліції, а керував транспортним засобом він не о 17 год., як зазначено в протоколі, а о 14:54 год. згідно даних відеозапису (а.с.11), на що не було працівниками поліції та суддею звернуто увагу.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Посилання суду на письмові пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки це є порушенням фундаментального принципу правосуддя безпосередності дослідження судом доказів шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 в частині притягнення його до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Фактичні обставини та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, але в силу загальних принципів судочинства, верховенства права та вимог окремих кримінально-процесуальних норм апеляційний суд при наявності підстав для поліпшення становища правопорушника має право прийняти таке рішення без апеляційної скарги.

Суд в постанові окремо на визначав за ст. 173 КУпАП стягнення. Апеляційний суд не має права накласти таке стягнення в силу того, що на цей момент закінчився передбачений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності за цією нормою. Ця обставина є підставою для скасування постанови суду в цій частині і закриття справи за строком давності на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Калуського міськрайонного суду від 15.09.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; в частині ст.173 КУпАП провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП за строком давності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький