ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 жовтня 2022 рокуСправа №: 695/1081/22
Номер провадження 3/695/1954/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2021року, серії ААБ №158384, ОСОБА_1 10.05.2021р. о 10 год. 10 хв. в м. Золотоноша по вул.. Обухова, 66 керував автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» під відеозапис на нагрудну бодікамеру DSJ 0028_100084.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Сизько Д.Б. надав до суду клопотання про закриття провадження по справі у якому вказував, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився алкотестером, який протягом останніх шести місяців не пройшов належного калібрування, а тому міг видавати похибку розміром в 1 проміле згідно інструкції по експлуатації вказаного газоаналізатора. За таких підстав вважав результат огляду на стан сп`яніння за допомогою вказаного алкотестера неналежним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки достовірність показників останнього викликає сумніви.

Під час розгляду матеріалів справи захисник ОСОБА_1 , адвокат Сизько Д.Б. просив провадження по справі закрити, оскільки матеріали справи ґрунтуються на неналежних доказах, що викликають сумніви в їх достовірності, крім того вказував на численні порушення працівниками поліції норм чинного законодавства при оформленні матеріалів даної справи, адже у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний невірний рік складення протоколу та події ймовірного правопорушення. Крім того, працівники поліції не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 щодо результатів алкотестера не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що вказує на неналежне зясування усіх обставин по справі.

Суддя, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши всі докази в справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім того, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи і з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, на що вказував Європейський суд з прав людини по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» ( заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» ( заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність в тому числі за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи додані вказаний протокол про адміністративне правопорушення; результат тесту на стан алкогольного сп`яніння приладом Alcotest 6810 № ARCD-0561 результат якого склав 0.55%; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозапис із нагрудної камери поліцейського, який складається із трьох відеофайлів, що знаходяться на доданому до матеріалів справи DWD-диску.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст.. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Частиною 2 та 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість редакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже із наведених нормативних актів слідує, що поліцейський має відповідний алгоритм дій при огляді водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння, так отримавши відмову водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати пройти такий огляд у відповідного закладі охорони здоров`я і тільки в разі відмови водія від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, має право для складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При цьому, у випадку, якщо особа погодилася пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та незгодна з результатами такого огляду, то така особа обов`язково направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Дослідивши матеріали даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, результат якого склав 0.55%. Такі результати зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмових поясненнях свідків.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що із результатами огляду він не згідний. При цьому до матеріалів справи не додані письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи.

Переглядом доданого до матеріалів справи DWD-диску судом встановлено, що на ньому міститься три відеофайли, на яких відображено проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вказаного алкотестера. Почувши результати такого огляду ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкоголю та заперечує проти складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому поліцейський не пропонує ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі та не пропонує виписати відповідне направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а відразу, без будь-яких пояснень починає складати протокол про адміністративне правопорушення не дивлячись на постійні заперечення ОСОБА_1 проти його складення. Із вказаного відео також вбачається, що лише через деякий час інший працівник поліції приводить двох свідків після чого відеозапис переривається.

Із доданих до матеріалів справи письмових пояснень свідків вбачається, що останні підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, результат позитивний, склав 0.55% про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином ні матеріалах справи ні в доданому до неї відео не зафіксовано ні згоди ОСОБА_1 із результатами його огляду на стан сп`яніння, ні пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ні моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні моменту роз`яснення прав ОСОБА_1 , ні пропозиції дати пояснення.

При цьому суд зауважує, що у Постанові ВС від 23.10.19 по справі № 357/10134/17 викладена правова позиція щодо доказів у справі про адміністративні правопорушення (п.33-36).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічного порядку та безпеки може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- та відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1).

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2).

Відповідно до зазначеної вище Інструкції №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В даному разі відеозапис не відображає весь обсяг дій проведених під час складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить відомостей щодо всіх обставин вчинення порушення.

Також суд зауважує, що факт відмови ОСОБА_1 від надання своїх пояснень не зафіксований.

Зазначені письмові пояснення свідків викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, оскільки останні написані шляхом заповнення заздалегідь заготовленого бланку без вказівки часу такого огляду, крім того із вказаного відеозапису чітко вбачається, що останні не були присутні при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Також із вказаних вище пояснень свідків неможливо встановити чи пропонувався ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Жодних доказів як пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі так і відмови від такої пропозиції матеріали справи не містять.

Також суддя враховує, що пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі особа може самостійно тільки за наявності відповідного направлення працівника поліції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того суд бере до уваги, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому допущені помилки в написані року його складення та ймовірної події правопорушення.

Сукупність вказаних обставин викликає сумнів у достовірності наданих працівниками поліції доказів на доведеність факту вчинення адміністративного правопорушення, адже надані докази є суперечливими та неповними. Крім того надані докази не підтверджують дотримання процедури працівниками поліції огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи не винуватості особи.

Разом із тим у своєму рішенні Конституційний Суд України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст.. 69 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного так і міжнародного законодавства.

Отже, провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.