ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1267/22 Справа № 185/9476/21 Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Ілющенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Ілющенко Анни Анатоліївни, поданої в інтересах особи, яка притягається до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що 03 листопада 2021 року о 11 год. 30 хв. в Павлоградському районі на технологічній дорозі шахта «Тернівська» - шахта «Павлоградська» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширенні та не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Ілющенко А.А. порушує питання про скасування постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з неповним та не об`єктивним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано на яких законних підставах поліція зупинила ОСОБА_1 за вказаних у постанові обставин, оскільки поліція його не зупиняла, за кермом він не перебував і прямував до хворої бабусі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Поліцейським він повідомив, що алкоголю та наркотичних засобів він не вживав, поспішає до хворої бабусі, на запитання поліцейського чому в нього блищать очі повідомив, що сам хворіє і в нього підвищена температура і що на будь-які методи освідування на місці він погоджується пройти, але їхати до лікарні і витрачати час не бажає.

В свою чергу поліцейські, в порушення вимог п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, на камеру особистого телефону поліцейського не пояснили йому, що освідування на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться, не роз`яснили права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не повідомили, що в разі відмови від медичного освідування на нього все одно буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Замість цього, один з поліцейських запропонував йому відмовитися на камеру особистого телефону, і тоді його відпустять без складання протоколу та без відсторонення від керування транспортним засобом.

Разом з цим, працівниками поліції не надано доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом коли до нього під`їхали працівники поліції та всупереч вимогам ст.265-2 КУпАП тимчасово не затримано транспортний засіб ОСОБА_1 , а просто відпустили його далі їхати за кермом транспортного засобу. Тобто, якщо поліцейський дійсно вважав, що ОСОБА_1 знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, то незрозуміло як він міг відпустити його їхати за кермом.

Крім того зазначає, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП працівниками патрульної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені дані свідків, але їх підписи відсутні, оскільки як пояснив ОСОБА_1 в його присутності та присутності свідків протокол не складався, а тому він і не містить будь-яких підписів, окрім особи, що його склала.

Також захисник вказує, що у порушення вимог ст.266 КУпАП, старшим сержантом ОСОБА_4 не було проведено огляд на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків. Водночас Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, яка регламентує порядок використання працівниками поліції портативних відео-реєстраторів з метою безперервної фіксації подій під час служби, без можливості часткового знищення матеріалів, не передбачено можливості використання працівником поліції особистого телефону для часткової фіксації події (тільки тих, які йому вигідно фіксувати), а тому доданий до матеріалів справи відеозапис не може мати статус належного доказу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Ілющенко А.А. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: пояснення допитаного в судовому засіданні ОСОБА_1 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 087790 від 03.11.2021, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; рапорт поліцейського Гезь Р.С. та відеозапис, що міститься на СD-R носії.

Так, із змісту наведених у оскаржуваному рішенні місцевого суду показань ОСОБА_1 допитаного під час судового розгляду, слідує, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП він не визнав та суду пояснив, що 03 листопада 2021 року він стояв на узбіччі дороги біля свого автомобіля «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 , капот в автомобілі був відкритим, так як автомобіль зламався і він намагався його відремонтувати. До нього під`їхала поліція та вийшли два поліцейських і звернулися до нього із пропозицією пройти медичний огляд з метою виявлення наявності наркотичного сп`яніння. Він повідомив поліцейським, що алкоголю та наркотичних засобів не вживав, поспішає до хворої бабусі, пройти огляд на місці зупинки він погоджується, але їхати до лікарні і витрачати час не буде. Зазначив, що поліцейські не пояснили йому, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться, не роз`яснили про його право на правову допомогу, не повідомили, що в разі відмови від медичного огляду на нього все одно буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Один з поліцейських запропонував йому відмовитися на камеру особистого телефону і він відмовився на камеру в присутності двох свідків. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, його копія йому не вручалася.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 087790 від 03.11.2021 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 03 листопада 2021 року о 11 год. 30 хв. в Павлоградському районі на технологічній дорозі шахта «Тернівська» - шахта «Павлоградська» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширенні та не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що від надання пояснень особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився в присутності двох свідків, підписи яких відсутні в протоколі, документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, від підпису та отримання копії протоколу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 вбачається, що він працює поліцейським Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. 03 листопада 2021 року він ніс службу у складі патрульного наряду. Водій автомобіля «ВАЗ-2102» їхав їм на зустріч, вони розвернулися та поїхали за ним, потім водій автомобіля «ВАЗ-2102» зупинився. Пасажирів в автомобілі не було. Поліцейськими було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, було залучено двох свідків. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння було зафіксовано на відеозапис в присутності двох свідків. Права водію роз`яснили. Протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності свідків та водія. Підписи свідків є в поясненнях свідків. Зазначив, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи здійснювався на приватний мобільний телефон, оскільки нагрудна камера була розряджена.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 вбачається, що 03 листопада 2021 року він їхав на роботу та його зупинили працівники поліції. Водій ОСОБА_1 уже стояв біля автомобіля. Працівники поліції попросили його бути свідком відмови від проходження медичного огляду, він погодився. Також разом з ним був залучений ще інший свідок. Водій ОСОБА_1 у його присутності та присутності іншого свідка, відмовився від проходження медичного огляду. Чи був водій ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння він не знає. Протокол про адміністративне правопорушення поліцейські складали в його присутності.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.2,3) вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків та в їх присутності водій автомобілю ВАЗ 2102 н/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для встановлення ступеню наркотичного сп`яніння, підпису та надання пояснень.

Згідно рапорту поліцейського ВППП Павлоградського ВП ст. сержанту поліції Гезь Р.С. (а.с.4) вбачається, що під час несення служби 03.11.2021 спільно з ст. сержантом поліції ОСОБА_7 ним був складений а/п ААБ 087790 за ч.1 ст.130 КУпАП на водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2102 П6692 ДН на на технологічній дорозі шахта «Тернівська» - шахта «Павлоградська» з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, підпису в протоколі та дачі пояснень водій відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис який міститься у 1 файлі на одному СD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.5) та зміст якого наведено у постанові місцевого суду.

Так з відеофайлу 04.10.2021 тривалістю 00:00:00 00:00:35 вбачається, що на узбіччі дороги стоїть автомобіль ВАЗ синього кольору, номерного знаку якого не видно, а позаду нього машина патрульної поліції. Невідома особа, яка не повідомляла своїх даних, напевно працівник поліції, покликав двох чоловіків в присутності яких запропонував особі на ім`я ОСОБА_8 проїхати до лікарні для здачі аналізів сечі на виявлення факту вживання наркотичних речовин, на що останній відмовився. При цьому не зрозуміло, ким саме та за допомогою якого технічного засобу здійснюється відеофіксація даної події. Разом з тим, відсутні такі дані і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки із доданого до протоколу відеозапису взагалі неможливо встановити коли та в який час, де та на якому саме транспортному засобі ОСОБА_1 здійснював рух в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 03.11.2021 року серії ААБ №087790 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, ідентифікувати технічні засоби відеозапису за допомогою яких працівниками патрульної поліції відбувалася фіксація відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння неможливо, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення лише зазначено, що до протоколу додається DVD, у зв`язку з чим, він також відповідно до ст.251 КУпАП не може бути належним та допустимим доказом.

Слід також враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав, визначених в ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", був зупинений водій ОСОБА_1 , а тому з огляду на вказане у суду не залишається сумнівів в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи невідомий привід, зупинили водія ОСОБА_1 і запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Тому висновки місцевого суду про керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на належних доказах. Не є належними доказами у даному випадку рапорт працівника патрульної поліції Гезь Р.С. (а.с.4), а також письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.2, 3), на які посилався місцевий суд у своєму рішенні, оскільки патрульний поліцейський, як свідок, є зацікавленою особою та його пояснення не мають об`єктивного підтвердження, а пояснення свідків не доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 , а лише підтверджують факт його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, судом першої інстанції у постанові не наведено жодних переконливих аргументів, за яких він дав критичну оцінку показанням допитаного у судовому засіданні ОСОБА_1 та чим спростовується його версія щодо обставин події.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисниква про відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Ілющенко А.А. підлягає задоволенню, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ілющенко Анни Анатоліївни - задовольнити, постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО