ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за апеляційною скаргою адвоката Шевцової Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17 листопада 2021 року близько 07 год. 25 хв. в м. Харкові по вул. Амурській, 1/3, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ I-VAN» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирські перевезення в режимі автомобільного таксі за маршрутом №10 «Станція метро «Академіка Барабашова» - вул. Амосова» у кількості 45 пасажирів, що на 23 особи перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив пп.8 п. 2-2 ПКМУ №1236 від 09 грудня 2020 року та п.3.8 розділу 1 Протоколу засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Харківської області №22 від 21 грудня 2021 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ч. 1 ст. 44-3 КУпАПз накладенням адміністративного стягнення у вигляді у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Шевцова Ю.В. , діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги по суті, приходжу до наступних висновків.

Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 8 пункту 2-2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236, з 17 червня 2021 року на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що «ЗАЗ I-VAN» д.н.з. НОМЕР_1 , 17 листопада 2021 року здійснював регулярні пасажирські перевезення у кількості 45 пасажирів, що на 23 особи перевищує кількість місць для сидіння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та відео-файлом з нагрудного відео-реєстратора поліцейського, зі змісту якого вбачається, що в маршрутному автобусі здійснюється перевезення пасажирів з кількістю понад допустиму норму.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, оскільки він зобов`язаний здійснювати перевезення пасажирів і не мав права відмовити пасажиру у перевезенні є необґрунтованими.

Відповідно до «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою КМУ № 176 від 18 лютого 1997 року, водій має право не допускати до поїздки пасажира, якщо в салоні відсутні вільні місця.

Тобто, закон передбачає обов`язок водія, контролювати в салоні кількість пасажирів, що перевозяться.

Посилання апелянта на ту обставину, що пп. 8 п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236, з 24 листопада 2021 року викладена у редакції, яка крім, сукупної кількості місць для сидіння дозволяє провозити пасажирів у кількості 50 % від місць для стояння не спростовують правильності висновків місцевого суду, оскільки адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 17 листопада 2021 року, а тому положення вищевказаного нормативно-правового акту підлягають застосуванню у редакції, яка була чинною на час вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, а саме ту обставину, що кількість осіб, що перевозилася маршрутним транспортним засобом значно перевищувала допустиму норму, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шевцової Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця