П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.11.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

15.09.2022 року о 01 год. 33 хв. у м. Львові на кільці Наукова Кульпарківська водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest 6820. Результат позитивний 0.29 проміле, тест № 1371, прилад № ARHE-0191. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Борох З.І. вину свого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила. Пояснила, що стан сп`яніння, який становить 0,29 проміле, входить в межу допустимої похибки технічного приладу Drager Alcotest 6820. Окрім того, 15.09.2022 року о 01 год. 33 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем у зв`язку із тим, що супроводжував матір до лікарні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я останньої. Відтак, перебував під впливом лікарського препарату для заспокоєння нервового стану, а тому, прилад драгер і показав позитивний результат. Більше того, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. На думку адвоката, сукупність вказаних обставин вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, заслухавши пояснення адвоката, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 147707 від 15.09.2022 року; результатом тесту № 1371 від 15.09.2022 року, виконаного на приладі Drager Alcotest 6820, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 0.29 проміле; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за результатами проведеного огляду водія ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням в останнього працівниками поліції ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) встановлено стан алкогольного сп`яніння водія з показником 0,29 проміле; рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП В. Льоди від 15.09.2022 року, відповідно до якого під час несення служби з охорони громадського порядку працівниками поліції в складі екіпажів "Омега 502", "Омега 012" на кільці вул. Накова - Кульпарківська у м. Львові було зупинено транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення комендантської години, в ході спілкування з водієм було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку з цим водію було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння на приладі Drager Alcotest 6820 ARHE-0191, водій такий тест пройшов, результат тесту - 0,29 проміле, з результатом тесту водій погодився, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 15.09.2022 року о 01 год. 33 хв. у м. Львові на кільці Наукова Кульпарківська дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи вищевказані документи і матеріали відеозапису, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилання захисника Климовича В.Я. на те, що останній вживав лікарські препарати і лише тому перебував у стані алкогольного сп`яніння суд зауважує, що диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність в тому числі за керування транспортними засобами під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відтак, визначальним є факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджується належними та допустимими доказами, а не речовина, у зв`язку із вживанням якої особа в такому стані перебувала. Крім цього, з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що, висловлюючи на місці зупинки транспортного засобу початкову версію про вживання настоянки валеріани, водій ОСОБА_1 в подальшому все ж повідомив працівникам поліції про те, що напередодні ввечері він вживав пиво (файл відеозапису з нагрудних камер працівників поліції clip-0 епізод 08:30-08:45).

Суд також не приймає до уваги твердження захисника щодо того, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, адже такі спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом працівників поліції. Із вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після проходження тесту на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції пропонувалося проїхати в медичний заклад, однак, водій від цього відмовився (файл відеозапису з нагрудних камер працівників поліції clip-0 епізод 04:10-04:28, файл відеозапису з нагрудних камер працівників поліції clip-3 епізод 04:10-04:20).

Що стосується зазначення захисника про допустиму межу похибки приладу «Драгер», суд зазначає наступне. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», результат тесту становить 0, 29 проміле.

Згідно з розділом 10 керівництва з експлуатації газоаналізатора «Drager 6820» «Технічні дані» границі абсолютної допустимої основної похибки при експлуатації в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0, 84 проміле складають ± 0, 042 проміле.

Отже, виробником газоаналізатора «Drager 6820» заявлено похибку при експлуатації в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0, 84 проміле в межах ± 0, 042 проміле, що свідчить про те, що з урахуванням п. 7 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., максимальний вміст алкоголю виявлений за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», за який передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, повинен перевищувати 0,242 проміле. Вказане свідчить про те, що встановлений відносно водія ОСОБА_1 результат алкогольного сп`яніння 0,29 проміле є значно вищим, ніж можлива похибка приладу «Drager 6820», а тому, посилання сторони захисту на те, що результат тестування ОСОБА_1 перебуває в межах похибки роботи газоаналізатора, є безпідставними.

Крім цього, не відповідають дійсним обставинам справи посилання сторони захисту на те, що результат тестування не може бути допустимим доказом у справі, оскільки не містить відомостей про особу, яку тестували, адже такі аргументи прямо суперечать матеріалам справи. Так, наявний результат тесту № 1371 від 15.09.2022 року, виконаний на приладі Drager Alcotest 6820 ARHE-0191, у графі "ПІБ особи, яку тестують" містить запис " ОСОБА_1 ", а в графі "Дата народження" - запис "02.11.1989". Також у вказаному документі міститься підпис ОСОБА_1 як особи, яку тестують. За таких обставин особа, яка тестувалася та щодо якої встановлено результат тестування 0,29 проміле, у результатах тесту № 1371 від 15.09.2022 року чітко ідентифікована і такою являється саме ОСОБА_1 . Відповідно, підстав вважати результати тесту недопустимим доказом у справі немає.

Що стосується посилань захисника, викладених у її письмових запереченнях, про відсутність в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння суд вважає за необхідне звернути увагу адвоката на те, що відповідно до п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Як встановлено судом, водій ОСОБА_1 проходив за його згодою огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. За результатами такого огляду виявлено, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння (результат тесту - 0,29 проміле). Результати тестування відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 особисто розписався за те, що він згідний з результатами проведеного огляду (а.с.4). За таких обставин у працівників поліції не було підстав видавати ОСОБА_1 направлення на проходження огляду в медичному закладі, адже останній з результатами огляду погодився, тому згідно п.5 вищевказаного Порядку працівники поліції зобов`язані були оформити відповідні матеріали щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Таким чином, направлення до відповідного медичного закладу видається працівником поліції лише у двох випадках: 1) коли водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу; 2) водій висловив незгоду з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу. У випадку ОСОБА_1 наведені підстави видачі працівниками поліції скерування на проходження огляду до медичного закладу відсутні, оскільки такий погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, відповідний огляд пройшов та з його результатами під особистий підпис погодився.

Не можна вважати спроможними аргументи захисника про відсутність сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, якою проводився огляд водія ОСОБА_1 , оскільки в ході судового розгляду з оглянутих відеоматеріалів встановлено, що як під час проведення тестування водія приладом Drager Alcotest 6820 ARHE-0191 на місці зупинки транспортного засобу, так і після проходження відповідного огляду, водій ОСОБА_1 не висловлював працівникам поліції вимоги пред`явити відповідну сертифікаційну документацію на пристрій Drager. Водночас з дослідженого результату тесту № 1371 від 15.09.2022 року, вбачається, що пристрій Drager Alcotest 6820 ARHE-0191, яким тестувався водій ОСОБА_1 , пройшов калібрування. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник зверталися до працівників поліції і останніми їм відмовлено в наданні необхідної документації на пристрій, який використовується для тестування водіїв, суду не надано і такі в матеріалах справи відсутні. При цьому, суд наголошує, що положення КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не містять зобов`язання для працівників поліції щоразу при проведенні тестування водія з власної ініціативи надавати особі, яка тестується, без вимоги останнього, документи на прилад вимірювальної техніки. За наведених обставин доводи сторони захисту про неналежність засобу вимірювання у даній справі нічим не підтверджено, а навпаки, спростовано офіційними даними про калібрування пристрою, що зазначені в результатах тесту.

З приводу відсторонення водія ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом суд звертає увагу захисту на те, що згідно досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів працівниками поліції після проведеного огляду, який підтвердив перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, було роз`яснено водію неможливість подальшого керування транспортним засобом та було запропоновано залучити до подальшого переміщення транспортного засобу іншу особу, яка має право керування. При цьому, працівниками поліції було попереджено ОСОБА_1 , що в разі продовження руху в якості водія останній підлягатиме відповідальності.

Зазначаючи у своїх письмових запереченнях про безпідставне незалучення працівниками поліції свідків при проведенні на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , захисник не враховує, що здійснення працівниками поліції відеозапису на нагрудні відеореєстратори відповідає вимогам ч.2 ст.266 КУпАП і за таких умов не потребує наявності двох свідків проходження огляду, як на цьому наполягає захисник. Згідно положень ст.266 КУпАП обов`язок залучення свідків покладається на працівників поліції виключно у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису. При цьому, слід враховувати, що положення КУпАП мають вищу юридичну силу стосовно Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103. А тому, саме положення КУпАП, які не передбачають обов`язковості залучення поліцейськими свідків в разі ведення відеозапису технічними засобами, що і було забезпечено працівниками поліції з долученням відповідного відеозапису до матеріалів адміністративного протоколу, підлягають застосуванню. Тому суд приймає відповідний оглянутий та досліджений в судовому засіданні відеозапис, як належний і допустимий доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.