Справа № 287/407/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Наталія Юріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий 04.08.2008 року Приморським РВ УМВС в Одеській області, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377449 від 09.03.2022 року вбачається, що 09.03.2022 року о 14 год. 28 хв. в с. Варварівка, по вул. Лесі Українки, 82, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Seat Altea ХL», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в Олевській лікарні у встановленому порядку. Результат огляду - перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи, які складаються з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377449 від 09.03.2022 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377220 від 09.03.2022 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 829188 від 09.03.2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП; розписки про роз`яснення прав та обов`язків; рапорту працівника поліції від 09.03.2022 року; копії пояснення ОСОБА_2 ; копії пояснення ОСОБА_1 ; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції; DVD-R-диску, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушеннями винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2015 року за №1413/27858.

Так, відповідно до ч.ч.3-6 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3,16,17,22 розділу III Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я, щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п.16).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 17).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22).

Як вбачається із долученого працівниками поліції до матеріалів справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції, складеному о 16 год. 51 хв. 09.03.2022 року № 2, медичний огляд ОСОБА_1 проводив лікар КНП "Олевська ЦЛ" ОСОБА_3 , підписом якого і засвідчено вказаний висновок.

При цьому медичний огляд проведений пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 09.03.2022 року о 14.28 год., а у висновку щодо результатів медичного огляду зазначено, що огляд проведений о 16.51 год. 09.03.2022 року, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП. Також з наявного висновку щодо результатів медичного огляду не зрозуміло, чи взагалі перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, як зазначалось вище, відповідно до пункту 22 розділу Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Порушення початкової процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагає закон, є прямим порушенням норм складання протоколу, тому згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП даний протокол не може бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Крім того, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів працівниками поліції регулюється положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Відповідно до п.5 розділу II вищевказаного Порядку включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак, в порушення вимог даної Інструкції працівниками поліції надано до суду диск з відеозаписом події, який містить три відеофайли, які мають суттєві перерви в часі.

Також Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Водночас, переглянувши та дослідивши відеозапис, що долучений до матеріалів справи поліцейським, суд приходить до переконання, що відеозйомка проводилася за допомогою мобільного телефону, оскільки на відеозаписі відсутній номер бодікамери (портативного відеореєстратора), а також відсутній показник дати та часу відеозйомки.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий у порядку, не встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, наданий працівником поліції із власного мобільного телефону відеозапис не може бути належним доказом у справі. При цьому, поліцейський не був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, та надати суду відеозапис належної якості, однак такою можливістю не скористався.

Враховуючи наведене, суд визнає зазначений диск з відеозаписом події неналежним та недопустимим доказом по справі на підставі ст. ст. 84, 86 КПК України; ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, з наявних письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 09.03.2022 року не вбачається факту пропозиції працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та відповідно факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався у КНП "Олевська ЦЛ", тому суд не бере до уваги як доказ, що може засвідчувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки спеціальний технічний засіб працівниками поліції не застосовувався відповідно до розділу ІІ Інструкції.

Також суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського від 09.03.2022 року не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції є зацікавленою особою, а сам рапорт є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу.

Аналогічну позицію висловив ВАС ВС по справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

Слід також зазначити, що наявні в матеріалах справи копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377220 від 09.03.2022 року та копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 829188 від 09.03.2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з частиною 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будь-які інші докази, передбачені ст.251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в матеріалах справи відсутні, а тому вважаю, що суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння під час його виявлення працівниками поліції.

Враховуючи викладене, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна