Провадження № 33/824/2923/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 28 липня 2022 року близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_1 на вул.Р.Ролана 11 у м.Києві керував автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився лікарем у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», що підтверджується висновком № 003972 від 28 липня 2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 вересня 2022 року, адвокат Харчук О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що суд невірно взяв до уваги медичний висновок Київської

- 2 -

міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 003972 від 28 липня 2022 року, оскільки діагноз наркотичного сп`яніння встановлено ОСОБА_1 без лабораторних досліджень, а тому його висновки недійсні в силу п.22 розділу 3 Інструкції від 09 листопада 2015 року. При проведенні огляду відеофіксація за допомогою відеореєстраторів не була безперервною і здійснювалася не в повному обсязі, що унеможливлює прийняття відеозапису у якості доказу, а перед увімкненням камер працівники поліції всупереч ст.31 Закону України «Про національну поліцію» не попередили про це ОСОБА_1 . Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі, що вбачається із справи ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації». Під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі право на захист, що є грубим порушенням його прав, оскільки з огляду на санкцію ч.1 ст.130 КУпАП дана справа має розглядатися за процедурою кримінального судочинства щодо допустимості доказів. Суд не звернув увагу на факт невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не затримали цей засіб, що свідчить про відсутність підстав вважати, що останній міг перебувати у стані наркотичного сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Харчук О.П. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.

Також захисник Харчук О.П. подав доповнення до апеляційної скарги, які мотивовані тим, що з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема рішень «Михайлова проти України» та «Бантиш та інші проти України», суд першої інстанції за відсутності сторони обвинувачення перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

В обгрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 153360 від 28 липня 2022 року, висновок

- 3 -

Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 003972 від 28 липня 2022 року, акт огляду № 003972 від 28 липня 2022 року та відеозапис з відеореєстратора.

Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водночас відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відбувається виключно у медичному закладі, а не поліцейським на місці зупинки.

Порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння врегульований розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року.

Згідно п.п.3-4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно п.п.7-8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, а метою такого лабораторного дослідження є виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої

- 4 -

ємності зберігається протягом 90 днів (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п.22 розділу ІІІ вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у зв`язку із виявленням працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останній у встановленому законом порядку був доставлений до медичного закладу - Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де ОСОБА_1 надав згоду на проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

З огляду на виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння лікар-нарколог запропонував йому для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння, здати зразок біологічного середовища - сечу. ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність у нього фізіологічної потреби (позивів) до сечовипускання сечу здати не зміг. На пропозицію лікаря-нарколога для посилення позивів до сечовипускання ОСОБА_1 кілька разів випив воду, проте через 2,5 години зразок біологічного середовища (сечі) для проведення лабораторного дослідження не здав. У зв`язку з неможливістю дослідження біологічного середовища - сечі, ОСОБА_1 наполягав на здачі крові, що підтверджується актом огляду КМНКЛ «Соціотерапія» № 003972 від 28 липня 2022 року.

Заключний діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів» ОСОБА_1 встановлено за результатами зовнішнього огляду і виявлення клінічних ознак наркотичного сп`яніння.

Отже, апеляційним судом незаперечно встановлено, що огляд ОСОБА_1 умедичному закладі - КМНКЛ «Соціотерапія» на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року. Зокрема з порушенням п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково взяв до уваги висновок № 003972 від 28 липня 2022 року про результати медичного огляду на стан сп`яніння та акт

- 5 -

медичного огляду № 003972 від 28 липня 2022 року, складені КМНКЛ «Соціотерапія», які не відповідають вищевказаній Інструкції і не є належними доказами перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому посилання суду першої інстанції в постанові на акт медичного огляду № 003972 від 28 липня 2022 року, складений КМНКЛ «Соціотерапія», згідно якого заключний діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів» ОСОБА_1 встановлено клінічно на підставі клінічних ознак наркотичного сп`яніння, виявлених у нього при проведені огляду, які повністю відповідають клінічним ознакам, Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду (МКХ-10) недоречні та невірні.

По-перше, виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, передбачених п.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року не є доказом перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а є підставою для проведення огляду такого водія у встановленому законом порядку, що прямо вказано у п.2 розділу І цієї Інструкції, за результатами якого відповідний стан сп`яніння знайде або не знайде підтвердження.

По-друге, Міжнародна класифікація хвороб, на яку посилається директор КМНКЛ «Соціотерапія», є документом, який регламентує професійну діяльність лікарів, і не пов`язаний із встановленою вищевказаною Інструкцією процедурою огляду водія на стан сп`яніння, яка лежить у юридичній площині і недотримання якої тягне відповідні правові наслідки.

Це ж стосується висновків суду першої інстанції у постанові про те, що відповідно до Інструкції наявність стану сп`яніння у обстежуваної особи встановлюється за результатами огляду, а лабораторне дослідження проводиться з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, які є безпідставними.

Пункти 7 та 8 розділу ІІІ Інструкції чітко, зрозуміло та доступно вказують на необхідність проведення лабораторних досліджень з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таке повністю відповідає змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, які чітко вказують на необхідність застосування або спеціальних технічних засобів, або лабораторних досліджень для встановлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров (п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції).

Будь-яких відомостей щодо неможливості лікаря взяти вказані біологічні зразки у ОСОБА_1 , з огляду на неможливість отримати сечу, матеріали справи не містять, а посилання лікаря-нарколога на те, що кров відбирається у виключних випадках смерті особи чи її непритомності є хибними та суперечать п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 у медичному закладі - КМНКЛ «Соціотерапія» на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року.

Зокрема порушено п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а тому відповідно до приписів п.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вважаються недійсними.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про

- 6 -

виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційнийсуд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не відповідають закону, не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд прийшов до висновку, що решта доводів апеляційної скарги необгрунтовані.

Доводи скарги про те, що при проведенні огляду відеофіксація за допомогою відеореєстраторів не була безперервною і здійснювалася не в повному обсязі, що унеможливлює прийняття відеозапису у якості доказу, а перед увімкненням камер працівники поліції всупереч ст.31 Закону України «Про національну поліцію» не попередили про це ОСОБА_1 необгрунтовані.

По-перше, ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 рокудо протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків

- 7 -

правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

При цьому посилання захисника на непроведення поліцейським безперервної відеофіксації обставин виявленого правопорушення є лише здогадами захисника, які не підтверджені належними доказами, зокрема матеріалами службової перевірки тощо.

По-друге, запис здійнювався у встановленому законом порядку, а відтак повідомлення чи неповідомлення не має правоовго значення для його оцінки.

Доводи скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі, що вбачається із справи ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» безпідставні, оскільки у наевденій справі ЄСПЛ про це не йдеться.

Доводи скарги про те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі право на захист, що є грубим порушенням його прав, оскільки з огляду на санкцію ч.1 ст.130 КУпАП дана справа має розглядатися за процедурою кримінального судочинства щодо допустимості доказів, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані,оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП про що міститься відмітка у протоколі і що стверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі.

Доводи скарги про те, що суд не звернув увагу на факт невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не затримання цього засобу, що свідчить про відсутність підстав вважати, що останній міг перебувати у стані наркотичного сп`яніння, безпідставні і ніяким чином не пов`язані та не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Даний факт може свідчити лише про недотримання працівниками поліції положень ст.266 КупАП та розділу ХІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року.

Посилання у доповненнях до апеляційної скарги, що суд першої інстанції за відсутності сторони обвинувачення перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необгрунтовані, оскільки суд дав оцінку наданим доказам, в тому числі доказам наданим стороною захисту і жодних дій по перебиранню на себе обов`язків щодо підтримання обвинувачення не вчиняв.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Харчука Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення скасувати,а

- 8 -

провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко