П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Омельченко І.І. розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини,

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини, під час особливого стану, а саме в умовах воєнного стану в Україні, з 22.09.2022 по 26.09.2022 рр. самовільно залишив військову частину. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що він хворів та перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі. Повернутися до свого батальйону не мав можливості в зв`язку із відсутністю в нього коштів на дорогу.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, його винність підтверджується наступними доказами:

-протоколом про військове адміністративне правопорушення № 000013 від 27.10.2022 року;

-актом службового розслідування від 22 жовтня 2022 року, затвердженим командиром військової частини, з якого вбачається, що сержант ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину без поважних причин та надав виписку з лікувального закладу (дата виписки 20.09.2022 року). Він потребує подальшого лікування, але відповідного направлення на лікування не надав, а також повідомив, що немає коштів на поїздку у військову частину. Заступник командира батальйону наголосив ОСОБА_1 , що він повинен вибути разом з особовим складом тим транспортом, який для цього був виділений, а по прибутті в район зосередження батальйону візьме направлення на лікування в медичній частині батальйону. Вранці 22.09.2022 року ОСОБА_1 був відсутній на шикуванні особового складу та в район зосередження батальйону не прибув. 26.09.2022 року сержант ОСОБА_1 прибув у розташування військової частини, де він проходить військову службу по мобілізації;

-наказом командира військової частини від 22 жовтня 2022 року «Про результати проведення службового розслідування»;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , у яких зазначено, що 21.09.2022 року в розташування ППД прибув з лікування ОСОБА_1 та йому було повідомлено про вибуття особового складу та техніки 22.09.2022 року ранком у район зосередження батальйона, куди ОСОБА_1 мав виїхати. ОСОБА_1 повідомив, що потрібне подальше лікування, хоча направлення на лікування не мав. ОСОБА_2 сказав ОСОБА_1 , що по прибутті в район зосередження батальйону він бере направлення на лікування в медичній частині батальйону та лікується. ОСОБА_2 дав час ОСОБА_1 на збори до 15 год. 00 хв. 21.09.2022 року. У вказаний час ОСОБА_1 не прибув у розташування частини. Ранком 22.09.2022 року при шикуванні особового складу ОСОБА_1 був відсутній та в район зосередження батальйону не прибув.;

-рапортом командира зведеного взводу про те, що 22.09.2022 року о 12 год. 00 хв. снайпер 2 категорії відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини сержант ОСОБА_1 самовільно залишив ППД військової частини. На зв`язок не виходить та його місце перебування невідоме.

Як вбачається з виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1941, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 06.09.2022 по 20.09.2022 рр.

ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження того, що він перебував на лікуванні з 22.09.2022 по 26.09.2022 рр.

Таким чином, ОСОБА_1 самовільно в умовах особливого періоду залишив військову частину на 4 доби, а саме з 22.09.2022 по 26.09.2022 рр.

Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу в разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Диспозиція ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року продовжено строком на 90 діб.

Станом на час розгляду справи особливий період не завершений, оскільки на території України діє воєнний стан.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду.

Враховуючи вчинення адміністративного правопорушення військовослужбовцем в умовах особливого періоду та характер вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, вважаю застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, із ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 40-1, 280, 283 КУпАП, суддя, -

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465,00 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн. двадцять коп.) гривень.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя