Провадження №: 3/752/6425/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 листопада 2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, громадянина України, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого директором з розвитку у ТОВ «Конкордія», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

17.08.2022 о 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у вагоні потягу метро, слідуючи зі станції «Іподром» до станції «Золоті ворота», хапав дружину за руки, стискав їх, чим спричинив фізичний біль, тим самим вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованих йому дій, не визнав. Категорично заперечував, що вчиняв незаконні дії відносно дружини. Надав показання, в яких зазначив, що дружина ОСОБА_2 прийняла рішення з ним розлучитися та пішла від нього. Він оскаржує рішення суду про розірвання шлюбу, та намагається примиритися з дружиною, зокрема зранку приходить до місця її проживання та проводжає до роботи, а ввечері зустрічає з роботи та проводжає додому. 17.08.2022 о 10 год. він також зустрів її біля дому та провів до місця роботи, скориставшись при цьому послугами метрополітену. Заперечує, що під час поїздки у метро вчиняв будь-які дії, що могли завдати фізичного болю дружині, лише хотів пригорнути та поцілувати її, але вона чинила цьому супротив. Ввечері він також її зустрів, але дружина заявила, що звернеться до поліції, оскільки він її переслідує. Він поїхав разом із нею до управління поліції. При цьому до нього працівники поліції не зверталися, пояснень не відбирали. Про складення протоколу та термінового заборонного припису, дізнався від дружини, яка вручила йому відповідні документи. Вважає, що відсутні докази того, що він вчинив фізичне насильство, оскільки синці не були виявлені на її руках. Заявив клопотання про закриття провадження за відсутністю подій і складу правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду пояснення в яких зазначила, що пішла від чоловіка та суд розлучив їх, але він рішення суду оскаржує. Окрім того вчиняє відносно неї психологічний тиск, погрожує їй та батькам, переслідує, кожного дня зустрічає та проводжає з роботи, залякує. Постійно каже, що вона його законна дружина тому він вправі робити все, що бажає. Окрім того, під час зустрічей намагається її поцілувати, торкається її тіла, хапає за руки тощо. 17.08.2022 зранку знову зустрів її поруч із домом та прослідував до метро, сів разом із нею у потяг, та під час руху хапав за руки та стискав їх, вона чинила йому супротив, але він не зупинявся. Такі дії колишнього чоловіка завдали їй як фізичного болю, так і призвели до нервового напруження та стресу. Вона боїться його погроз, а його переслідування призвели до неврозу.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої, дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. З пояснень сторін встановлено, що рішенням суду шлюб між ними розірвано, але на даний час рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами тощо.

Аналізуючи докази, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а саме показання особи, відносно якої складений протокол та потерпілої, суд вважає доведеним, що 17.08.2022 о 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у потязі метро та слідуючи від станції метро «Іподром» до станція метро «Золоті ворота», хапав дружину ОСОБА_2 за руки та стискав їх, чим спричинив останній фізичний біль.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факту того, що під час слідування у метро торкався рук ОСОБА_2 , оскільки вона його дружина та він має право так робити. Враховуючи, що ОСОБА_2 в категоричній формі зазначила, що не бажає примирятися із чоловіком, та чинить супротив будь-яким його намаганням примиритися, фізичному контактуванню у будь-який спосіб, та у день подій, також чинила супротив, але не могла його подолати, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно дружини.

При цьому суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що на руках дружини не залишилося синців та/або інших пошкоджень, оскільки наслідки від неправомірних дій у виді тілесних пошкоджень не є обов`язковим елементом складової частини даного правопорушення. Його доводи про те, що провадження підлягає закриттю за закінченням строків притягнення до відповідальності, суд також відхиляє як необґрунтовані, оскільки на момент розгляду адміністративних матеріалів строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП, не сплив.

Вирішуючи питання про призначення виду адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не виявлено.

Враховуючи особу правопорушника, який вину у вчинені інкримінованих йому дій не визнав, не розкаявся у вчиненому, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 9, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 251, 276-280, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 (десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.