Справа № 570/249/22
Номер провадження 3/570/384/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , працюючого водім-експедитором ПАТ "Тернопільський молокозавод" філії "Рівне-Молоко", посвідчення водія НОМЕР_1 від 13.07.2011 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу від 16.01.2021 р. серії ААБ № 184402 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За змістом протоколу (а.с. 1) 16 січня 2022 року о 01 год. 10 хв. на вул. Рівненській в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зінниці, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння в лікувальному закладі відмовився. Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся. Захисник адвокат Гомон І.В. В судовому засіданні захисник адвокат Гомон І.В. повідомив про причини неявки ОСОБА_1 та звернувся про розгляд справи без його участі. Подано письмові пояснення у яких зазначено, що ОСОБА_1 керував зазначеним автомобілем, однак від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я про що повідомляв працівників поліції. Незважаючи на його погодження проходити огляд поліцейські не зважали та в заклад охорони здоров`я не доставляли. Коли в ході розмови, у відповідь на неодноразові вчергове висловлені звернення, він висловив сумнів щодо проведення огляду, на нього відразу ж склали протокол про відмову від проходження огляду.Вважає, що дії поліцейських за вказаних обставин не відповідають вимогам Закону та відповідної Інструкції щодо проведення огляду водія. В подальшому він ( ОСОБА_1 ) протягом доби після зупинки його ТЗ поліцейськими, звернувся до закладу охорони здоров`я, де встановлено, що він не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння - був тверезий. Захисник звернувся про закриття провадження у зв`язку із недоведеністю вини особи у вчиненні вказаного правопорушення.

Із матеріалів справи. Згідно направлення водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.01.2022 р. ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" не направлявся, із зазначенням про відмову водія від такого огляду (а.с. 3). Даними відеозапису (диск - а.с. 7) зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля ТЗ в частині, коли водій погодився не проходити огляд та вказав про відмову. Однак повного змісту розмови поліцейських із водієм відеоматеріали не містять. Також із відеозапису неможливо ідентифікувати яким технічним засобом здійснювалась фіксація події.

Постановою суду від 02.06.2022 р. із органу поліції витребовувалась інформація про застосування технічних засобів відеозапису (відомості про портативний відеореєстратор), якими здійснювалась відефіксація, а також відомості про залучення свідків. Вимоги постанови суду органом поліції не виконано, будь-яку інформацію не надано.

Також, на місці події поліцейським винесено постанову серії БАВ № 542445 від 16.01.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2б, 2.3 в, 31.4.7г ПДР та накладено адміністративнен стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу (а.с. 6).

07.07.2022 р. у справі № 570/291/22 Здолбунівський райнний суд Рівненської області задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцеського ВП № 1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області. Зазначено в рішенні суду про ненадання поліцейським жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову серії БАВ № 542445 від 16.01.2022 р. скасовано, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.

Тому, у даному випадку, залишається не спростованим те, що за вказаних обставин, дії поліцейських на місці події при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопрушення. Також наведене ставить під сумнів обставини вказані поліцейським у протоколі та дотримання поліцейськими при огляді водія на стан сп`яніння вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, о 12 год. 00 хв. 25.02.2021 р. в КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" проведено тестування ОСОБА_1 за результатом якого, в останнього не виявлено ознак сп`яніння. Огляд проведено з невеликим проміжком часу після складання протоколу. У даному випадку результати такого дослідження, із урахуванням наведеного, ставлять під сумнів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння під час керування автомобілем за обставин, вказаних у протоколі. Відомості, які б вказували на неналежність та недопустимість такого результату дослідження, як доказу у справі, судом не встановлено. Таких результат ставить під сумнів обставини вказані поліцейським у протоколі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.