Справа № 158/2089/22
Провадження № 3/0158/588/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Сіліч Ю.Л., за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Чабана Р.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого інженером лабораторії випробувань колісних транспортних засобів,
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 058033 від 14.09.2022 року, цього ж числа о 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 , в м. Ківерці по вул. Луцькій керував автомобілем марки «Mercedes-Benz C220» д.н.з. « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри покриву обличчя та, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі відмовився.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Не заперечив факту керування транспортним засобом у час та місці вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення та вживання алкогольних напоїв напередодні. Однак, заперечив щодо наявності нібито будь-яких ознак алкогольного сп`яніння на момент зупинки. Вказав, що був зупинений працівниками поліції за фактом порушення Правил дорожнього руху (зі слів поліцейського). В подальшому, поліцейський висловив прохання пройти до службового авто, де без роз`яснення, в тому числі, не вказавши, що вбачає будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Відмову було зафіксовано на мобільний телефон поліцейського. Вважає, що вищевказана ситуація є штучно створена поліцейськими.
В подальшому, від поліцейського була висловлена пропозиція щодо надання неправомірної винагороди. Отримавши відмову, поліцейський безперешкодно відпустив ОСОБА_1 , не відсторонивши від подальшого керування транспортним засобом.
Захисник - адвокат Чабан Р.Л. в судовому засіданні, посилаючись на порушення працівниками поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кіно зйомки, відеозапису, засобів фото-і кіно зйомки, відеозапису, просив провадження у справі закрити. Зауважив, що справу відносно ОСОБА_1 можна вважати сфабрикованою. Поліцейським в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» безпідставно було зупинено автомобіль під керуванням його довірителя, оскільки жодних порушень ПДР (п.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію») ОСОБА_1 не вчиняв, що підтверджується матеріалами справи (відсутність будь-якого процесуального рішення (постанови)).
Вказав, що у даному випадку працівниками поліції працівниками поліції грубо порушено вимоги «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, в частині залучення свідків при проведенні огляду на виявлення алкогольного сп`яніння за відсутності можливості належного фіксування (судячи з відео, бодікамера була відсутня).
Також зазначив, що всупереч вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що також ставить під сумнів правомірність дій поліцейського та перебування його довірителя у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника адвоката Чабана Р.Л., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений ст. 251 КУпАП, а тому, як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, підлягають з`ясуванню усі обставини справи, в тому числі чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій, повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Учасниками провадження не заперечується факт перебування ОСОБА_1 у статусі водія.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додано електронний доказ диск із наявним відеофайлом WhatsApp Video 2022-09-18 at 15.33.46, де зафільмовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі (а.с.5).
З переглянутого судом відеоматеріалу вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію відмови ОСОБА_1 на власний мобільний телефон (файл WhatsApp Video 2022-09-18 at 15.33.46).
Надаючи оцінку вказаному доказу, суд зазначає наступне.
Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-IX, за якими частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції: зокрема, зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України № 580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У частині першій ст. 40 Закону України № 580-VIII, окрім іншого зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може: закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів; монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель;
Тобто, працівники поліції для забезпечення публічної безпеки і порядку можуть використовувати фото- і відеозйомку, зроблену лише на пристрій, який закріплений на однострій, у/на службових транспортних засобах або встановлений стаціонарно.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення організації застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 затверджена Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка передбачає застосування поліцейськими відеореєстраторів; портативних відеореєстраторів, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського, інших приладів, але не передбачає застосування мобільних телефонів.
Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кіно зйомки, відеозапису, засобів фото-і кіно зйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.
Отже, як вбачається з наведеного, жодною нормою матеріального права не передбачено застосування працівником патрульної поліції мобільного телефону для фіксації факту порушення Правил дорожнього руху, оскільки така зйомка може робитись лише на пристрій, який закріплений на однострій, у/на службових транспортних засобах або встановлений стаціонарно.
За таких обставин, є слушними доводи захисника на неналежність такого доказу як відеозапис, який наданий працівником поліції із власного мобільного телефону. При цьому, поліцейські не були позбавлені можливості залучити двох свідків, з метою належної фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. А тому, суд вважає електронний доказ наданий поліцейським на підтвердження винуватості ОСОБА_1 неналежним та таким, що не може бути взятий до уваги при ухваленні рішення.
Також поліцейським було порушено п.10 розділу 2 Інструкції, оскільки не було складено акт огляду на стан сп`яніння, в якому повинні бути зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, якщо такі були.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього та, в подальшому, без встановлення ознак алкогольного сп`яніння вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язком поліцейського згідно зі ст. 266 КУпАП, з чого можна зробити висновок, що водій не перебував у стані алкогольного сп`яніння або поліцейським не дотримані вимоги вищевказаної статті.
Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок фіксації відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду, відсутній акт огляду, тобто порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева», яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а його вина не може ґрунтуватися на припущеннях, провадження у справі підлягає закриттю.
За вищевикладених обставин, у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях і недопустимих доказах, що є неприйнятним та суперечить як нормам національного законодавства так і міжнародного права.
Разом з тим, суд критично ставиться до твердження сторони захисту про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, оскільки ст. 256 КУпАП, яка визначає зміст протоколу не передбачено необхідності зазначення у ній такої інформації. Протокол складено з додержанням вимог ст. 256 КУпАП та відповідно до п. 9 Інструкції містить у собі всі необхідні відомості.
Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 щодо вимоги працівника поліції надання неправомірної вигоди, оскільки даний факт не підтверджено будь-яким доказом. Окрім іншого, ОСОБА_1 не звертався із відповідною заявою по даному факту до будь-яких компетентних органів. Зазначене суд оцінює як сумнів у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України.
Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч