1Справа № 335/6641/22 3/335/2189/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі серії ААБ №051517 від 30.09.2022 року, зазначено, що 30.09.2022 о 00:00, в м. Запоріжжя, в районі перехрестя вул. Лєрмонтова та вул. Перемоги, біля буд. 62, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 6950 від 30.09.2022, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що 30.09.2022 року він перебував біля автомобіля, яким керував його знайомий, коли під`їхали працівники поліції та почали в нього вимагати пройти огляд на стан сп`яніння, на що він повідомив, що автомобілем не керував і не заперечує проти проходження огляду на місці зупинки. Однак на ці доводи працівники поліції не відреагували і відмовили йому у проходженні огляду на місці через те, що не було алкотестера. Причини та підстави направлення до наркодиспансера та згоди на доставлення до нього, ніхто із працівників поліції не питав. Вони поїхали до медичного закладу, він пройшов огляд, здав сечу, однак у нього відмовилися взяти аналіз крові та з незрозумілих причин не провели аналіз сечі та написали висновок про відмову від проходження огляду. Не дивлячись на це, він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, однак шляхом відібрання інших зразків біологічного середовища, зокрема крові. Однак було відмовлено. Свою вину у інкримінованому правопорушенні не визнає, через те, що він не вчиняв його, зокрема через те, що він не керував у зазначений у протоколі день та час жодним транспортним засобом.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Патяк А.С. зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому підстав для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП немає, а доказів про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в матеріалах справи немає, а сам протокол складено з чисельними порушеннями, про що надав ґрунтовні пояснення як у судовому засіданні, так і вказав у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, поданому до суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

За змістом ч. 2 та 3 статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП ).

Вимоги ст. 266 КУпАП передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ. Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

При цьому, учасником дорожнього руху відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Протокол та інші матеріали справи, які надійшли до суду, не містять доказів про те, що ОСОБА_1 є таким учасником дорожнього руху, як водій.

Так, відеозапис від 30.09.2022 року долучений до матеріалів не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом, навпаки, вказаний запис містить у собі уривчасті відео зображення, які в повній мірі не відображають весь хід складення протоколу, і з відеозапису неможливо з достовірністю стверджувати, що ОСОБА_1 чи будь-хто інший керував транспортним засобом.

Тим більше, вказаний відеозапис взагалі є малоінформативним та нетривалим. Починається відеозапис з того, що зафіксовано як ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду за допомогою алкотестера. Після чого є відеофіксація у лікаря-нарколога. Після чого, ОСОБА_1 разом із працівниками поліції виходить із приміщення медичного закладу, де працівники поліції розпочинають оформлення матеріалів та складають протокол про адміністративне правопорушення.

Процес зупинки транспортного засобу вказаний відеозапис не містить. Взагалі сам автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з НОМЕР_1 , на вказаному відеозаписі не зафіксовано.

При цьому, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що він не керував жодним транспортним засобом та прохав надати докази протилежного, якщо вони у працівників поліції є в наявності. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив, що дані, викладені у ньому, стосовно вчинення ним правопорушення, не відповідають фактичним обставинам.

Разом з цим, на відеозаписах відсутні як процес зупинення, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення, автомобіля, так і наявність будь-якого іншого транспортного засобу, окрім автомобіля патрульної поліції.

Більш того, інші матеріали справи також не містять жодного доказу того факту, що в день та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, саме ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 будь- яким транспортним засобом у день та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, що виключає його відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Слід зауважити, що з матеріалів справи, а саме з пояснень ОСОБА_1 та відеозапису з камери відеореєстратора вбачається, що останній погодився пройти огляд як із застосуванням спеціального технічного засобу, так і у медичному закладі. Прибувши до медичного закладу, він на пропозицію лікаря-нарколога надав зразки свого біологічного середовища (сечі), проте дослідження (аналіз) вказаного біологічного середовища лікарем-наркологом проведене не було, з огляду на те, що на думку медичної сестри температура сечі була нижче за норму.

Також вбачається, що ОСОБА_1 запропонував лікарю-наркологу надати для дослідження зразки свого іншого біологічного середовища, зокрема крові. Таку свою пропозицію ОСОБА_1 висловлював неодноразово та наполегливо, як лікарю-наркологу так і працівникам поліції, при чому був готовий пройти такий огляд у будь-якому медичному закладі.

Аналіз зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі, у закладі охорони здоров`я. Перебуваючи у цьому закладі, ОСОБА_1 виконував усі необхідні розпорядження компетентних осіб, які є необхідними для проведення огляду, а також вчинив усі дії необхідні для проведення огляду, не зважаючи на те, що він зазначав що не керував транспортним засобом. Ця обставина підтверджується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Так, із цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у закладі охорони здоров`я не висловлював заперечень щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння, не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які могли би були розцінені як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 здав зразки сечі для проведення відповідного дослідження, проте аналіз вказаного біологічного середовища проведений не був. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово та наполегливо пропонував надати зразки іншого біологічного середовища, зокрема крові.

Крім того, ОСОБА_1 30.09.2022 самостійно прибув до іншого медичного закладу, а саме до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня», де у нього були відібрані зразки крові та проведено аналіз на вміст алкоголю, за результатами якого вмісту алкоголю в зразках його крові виявлено не було, про що надано відповідну довідку.

Таким чином, крім того, що матеріали не містять доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом даного правопорушення, матеріали справи також і не містять належних та обґрунтованих доказів того, що ОСОБА_1 , перебуваючи у медичному закладі умисно вчиняв будь-які дії, направлені на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, при тому, що згідно відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, навпаки погодився на такий огляд, однак проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки забезпечено працівниками поліції не було.

Тим більше, огляд у медичному закладі проводиться у разі незгоди водія на проведення огляду на місці зупинки або в разі незгоди з результатом огляду на місці зупинки, або у разі наявності ознак наркотичного сп`яніння, чого у даному випадку не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Направлені до суду матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 у вказаних в протоколі час та місці керував транспортним засобом, його доводи про те, що транспортним засобом керувала інша особа, не спростовані.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 в даному випадку відсутній суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, а саме учасник дорожнього руху, який допустив порушення правил дорожнього руху, що керував транспортним засобом, оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази і письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями і суперечать протоколу, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу (зокрема, суб`єкта та, як наслідок, суб`єктивної сторони та об`єктивної сторони) адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, що обумовлює відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова