ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2307/22 Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження № 33/807/584/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , захисника адвоката Шумського І.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шумського І.В. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Чернігівка, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, ЦРД «Мрія», співробітника технічного огляду будівлі, маючого на утриманні неповнолітню дитину,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 05 червня 2022 року, о 21-55 годині, в м. Запоріжжя, Оріхівське шосе 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу на парковці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Шумський І.В. вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відеозапис події є неповним, з нього не зрозуміло жодних обставин того, що відбулося 5 червня 2022 року з моменту коли розпочалось спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 і до складання матеріалів про адміністративне правопорушення. З відеозапису не вбачається, ні факту зупинки водія, ні тим більше, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Навпаки, матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб був припаркований біля «Епіцентру». ОСОБА_1 не здійснював рух на ньому.

Матеріали справи не містять того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Вказує, що огляд на місці не проводився, а як наслідок Акт огляду не повинен був складатися. Всупереч вказаному, такий акт є в матеріалах справи, більш того копія вказаного документу під час події не була надана ОСОБА_1 .

Під час судового засідання, ОСОБА_1 пояснив, що він вживав алкогольні напої лише по приїзду на Оріхівське шосе, 27, і після цього автомобілем не керував. Вказане не може породжувати склад адміністративного правопорушення.

Суддя районного суду з власної ініціативи допитав в якості свідка працівника поліції, який склав матеріали, відносно нього.

Апелянт вказує, що покази працівника поліції не можуть бути доказом в справі, оскільки ця посадова особа склала матеріали, а тому є упередженою.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення з приводу обставин події, які є аналогічними його поясненням, наданим в суді першої інстанції.

Зокрема ОСОБА_1 наполягав на тому, що в день, час та на місці вказаних у протоколі, транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він не керував. Пояснив, що він приїхав автомобіль на паркувальному місці біля ТЦ «Епіцентр», та знаючи, що до дому далі піде пішки, вжив алкогольний напій, який був у нього в автомобілі. Наполягав на тому, що автомобіль на час, коли до нього звернулись працівники поліції був вже припаркований.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шумського І.В., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 056879 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 5 червня 2022 року, о 21-55 годині, в м. Запоріжжя, Оріхівське шосе 27, керував транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу на парковці; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія (а.с.3-4), з яких вбачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.7), який містить відеозаписи події; показами свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Водій від проходження огляду відмовився.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд відхиляє доводи про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому порушенні, оскільки під час судового розгляду, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції такі доводи були спростовані повністю.

Вказане обґрунтовується відеозаписом під найменуванням «ААБ№056879», де зафіксовано, що ОСОБА_1 вказував про вживання алкогольних напоїв та те, що він перебуває в стані сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного стану, водій ОСОБА_1 відмовився. Повідомлений про наслідки такої відмови. Водій не заперечував щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Жодних заперечень з приводу керування транспортним засобом ОСОБА_1 не висловлює.

Апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він вже після паркування автомобіля вжив алкогольні напої і далі збирався йти до дому пішки, оскільки відеозаписом, доданим до протоколу зафіксовано, як ОСОБА_1 з`ясовує на місці події у працівника поліції: «Куди можна машину переставити, щоб не ставити тут?». Працівник поліції відповідає, що можливо залишити на цьому ж місці, на що ОСОБА_1 запитує у працівника поліції, чи можна йому змістити автомобіль хоча б на декілька метрів.

Отже, на переконання суду, якщо б ОСОБА_1 припаркував автомобіль, як він про це стверджує на тривалий час, він не став би запитувати у працівника поліції, чи можна автомобіль переміщувати на інше місце.

Щодо доводів про ненадання ОСОБА_1 примірнику акту, допущення неістотних процесуальних порушень під час складання матеріалів, так і під час судового розгляду, апеляційний суд неодноразово в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння.

Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шумського І.В., залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2307/22