Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Жизнєвського Ю.В.

за участі:

представника ОСОБА_1

- адвоката Алейникової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 02 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено з останнього судовий збір в сумі 496 гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 16.10.2021, о 18 год. 01 хв., у м. Житомирі, по вул. Генерала Всеволода Петріва, 11, керував автомобілем Ford Connect реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився лікарем наркологом.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Богунського районного суду, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова винесена з порушенням норм процесуального законодавства.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 16.10.2021 року відносно нього складено о 20 год. 14 хв., акт медичного огляду складений о 19 год. 40 хв., тоді як аналізи крові на вміст етанолу у нього було відібрано о 19 год. 55 хв., що, на думку апелянта, ставить під сумнів достовірність аналізів та вказує на змову лікаря нарколога з працівниками поліції.

Вважає, що висновок лікаря нарколога щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 складено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки лабораторні дослідження не проводились, кількісне вираження етанолу в крові не визначено та не відображено у висновку, а інших доказів, які б доводили його стан сп`яніння до протоколу не долучено.

Зазначає, що суд першої інстанції, при наявності суперечливих показів свідків, не викликав та не допитав їх в судовому засіданні під присягою, а тому їх письмові пояснення не можна вважати доказами.

Окрім цього, апелянт вважає, що посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на відеозапис із нагрудної камери поліцейського, як на один із доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки, під час ознайомлення з матеріалами справи та під час судового засідання, з технічних причин, відтворити вищевказані відеозаписи було неможливо, а тому, апелянт був позбавлений можливості надавати будь-які пояснення та уточнення з приводу подій, які були зафіксовані на відеозаписі, що на думку ОСОБА_1 порушує його право на захист.

Також апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції на відеозапис з камери відеоспостереження його медогляду в медичному закладі також є безпідставними, оскільки з супровідного листа КНП «Обласний медичний спеціалізований заклад» на запит суду першої інстанції вбачається, що даний відеозапис надати неможливо з технічних причин.

Акцентує увагу на тому, що він є ветераном бойових дій та учасником АТО, внаслідок участі в якій отримав поранення, має інвалідність, перебуває на обліку у лікаря невролога, має наслідки перенесення важкої черепно-мозкової травми, в тому числі порушення ходи і статики, часткову атрофію обох зорових нервів, що могло вплинути на проведення медичного огляду та висновків лікаря нарколога щодо ознак алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, всі ознаки перелічені в акті медичного огляду, на думку апелянта, не підтверджують стан його сп`яніння.

Також вказує на те, що він просив суд першої інстанції допитати в судовому засіданні лікаря ОСОБА_2 , проте останній в судове засідання не з`явився, оскільки після 24.02.2022 року перебуває в республіці Польща, та надіслав письмові пояснення щодо подій 16.10.2021 року. Дані пояснення були приєднані до матеріалів справи, хоча представник ОСОБА_1 заперечували проти їх приєднанні, оскільки, на думку апелянта, неможливо точно пам`ятати обставини події після якої пройшов тривалий проміжок часу, а також, достеменно не відомо чи саме лікар ОСОБА_2 надав вищезазначені пояснення.

Окрім зазначеного, апелянт акцентує увагу суду на тому, що 11.10.2021 року мале місце події щодо вчинення відносно нього працівниками поліції кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України, в результаті якого відносно працівника поліції було порушено кримінальне провадження, а тому дана обставина свідчить про упереджене ставлення працівників поліції щодо нього, щоб в майбутньому висвітлити його в невигідному становищі при розгляді кримінального провадження, в якому ОСОБА_1 є потерпілим.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - Алейнікову Т.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яке мало місце 16.10.2021 підтверджується зібраними у справі та перевіреними судом доказами, а саме:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №081963 від 16.10.2021, згідно якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- рапортом молодшого лейтенанта поліції Войнівського Д. від 16.10.2021, згідно якого 16.10.2021 року працівники поліції прибули на виклик за адресою м. Житомир, вул. Генерала Всеволода Петріва, 11, де виявили транспортний засіб Ford Connect реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався заднім ходом та ледь не вчинив наїзд на службовий автомобіль поліції. При цьому, в ході спілкування з водієм автомобіля Ford Connect реєстраційний номер НОМЕР_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій автомобіля Ford Connect реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовився надавати будь-які документи, що підтверджували б його особу, а тому останнього було доставлено до Житомирського РУП для встановлення особи. В приміщенні Житомирського РУП, після встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій погодився. В присутності двох свідків ОСОБА_1 не зміг пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та виявив бажання проходити даний огляд в медичному закладі, після чого останнього було доставлено КП «Обласний медичний спеціалізований центр», де в подальшому огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводив лікар нарколог;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.10.2021 року, згідно якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 582 від 16.10.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 582 від 16.10.2021 року, згідно якого результат обстеження ОСОБА_1 за допомогою приладу Алкотестер «Драгер 5820» ARLF 0151 16.10.2021 року о 19 год. 40 хв. становив 2,07 проміле, о 20 год. 00 хв. становив 1,89 проміле, концентрація етилового спирту в крові становить 1,73 проміле;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував, а під час спілкування з лікарем наркологом повідомив, що, незадовго до того, як він був зупинений працівниками патрульної поліції, вживав алкоголь.

Зі змісту ст.130 КУпАП вбачається, що об`єктивною стороною вчинення цього правопорушення є керування особою транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або відмова особи від проходження у передбаченому законом порядку освідування на стан такого сп`яніння.

Пунктом 2.9 А ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія, даний огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до положень п.6 розд.1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі «Інструкція»), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Враховуючи вищевказані матеріали справи та положення чинного законодавства, зазначені вище докази є достатніми, щоб стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що висновок лікаря нарколога, щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, складено з порушенням вимог Інструкції та без реального проведення лабораторних досліджень аналізу крові, то такі доводи є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до Розділу 3 Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи встановлено, що 16.10.2021 року о 19 год. 40 хв. під час обстеження ОСОБА_1 лікарем наркологом на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкотестер «Драгер 5820» ARLF 0151 результат склав 2,07 проміле, а пізніше, о 20 год. 00 хв., під час повторного обстеження, результат приладу склав 1,89 проміле. ОСОБА_1 , о 19 год. 55 хв. виявив також бажання додатково здати аналізи крові на вміст алкоголю, результати якого, відповідно до акту огляду, становлять 1,73 проміле. Даний аналіз крові на вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 не спростовує результати огляду останнього за допомогою приладу Алкотестер «Драгер 5820», а навпаки підтверджує їх.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не викликав та не допитав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки в їх показах наявні суперечності, є також безпідставними, оскільки, з даних пояснень вбачається, що неточності в їх поясненнях не є суттєвими, а самі покази свідків вказують лише на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, та не спростовують факт керування останнім транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про порушення його права на захист у зв`язку із неможливістю надавати пояснення з приводу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки з технічних причин неможливо було дане відео відтворити, а також те, що суд необґрунтовано послався на вказаний відеозапис, як на доказ, у своєму рішенні, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Апеляційний суд дослідив відеозапис з нагрудної камери поліцейського та не знайшов підстав вважати, що даний відеозапис, як доказ, є незаконним та неналежним, та погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний відеозапис, окрім іншого, є доказом наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції у своєму рішенні безпідставно послався на відеозапис з камери відеоспостереження його медогляду в медичному закладі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції у своєму рішенні взагалі не посилався на вищезазначений відеозапис як на доказ.

Щодо тверджень апелянта про те, що хвороби наявні у нього внаслідок отримання травм та поранень могли вплинути на висновки лікаря нарколога, щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд також не може їх прийняти, оскільки вищевказане не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, твердження апелянта щодо допиту лікаря нарколога ОСОБА_2 та його письмових пояснень також є безпідставними, оскільки на думку апеляційного суду, письмові пояснення лікаря нарколога ОСОБА_2 не викликають сумніві у їх достовірності, а суд першої інстанції, відповідно до ст.251 КУпАП, належним чином оцінив їх як доказ.

Також твердження апелянта, про те, що з боку працівників поліції було упереджене ставлення відносно нього є такими, що мають характер припущення та не спростовують обставин, викладених у постанові судді про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, такі дані не знаходять свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що вказують на те, що ОСОБА_1 або його адвокат звертались із відповідною заявою до правоохоронних органів, відносно вищезгаданих фактів.

Вид адміністративного стягнення призначений ОСОБА_1 відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки постанови суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП апеляційний суд вважає належними та обґрунтованими, підстав для її скасування, в тому числі з причин, які апелянт ОСОБА_1 вказує у своїй апеляційній скарзі не вбачає.

Окрім того, 24.10.2022 року під час апеляційного розгляду справи, адвокат Алейнікова Т.В. подала заяву в якій просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закіеченням строку давності накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а тому враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено 16.10.2021 року, а постанова Богунського районного суду міста Житомира про визнання останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП була винесена 02.09.2022 року, апеляційний суд вважає подану адвокатом Алейніковою Т.В. заяву про закриття провадження справи необгрунтованою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 02 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: