ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/458/22 Справа № 711/2585/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Кончина О. І. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 , 09 червня 2022 року о 15.36 годині в м. Черкаси по вул. Чорновола, 132, керував автомобілем Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, тест № 935, результат 2.97 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, яка подана 13 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову, провадження у справі закрити.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилалась на те, що, через неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, він не був присутнім у судовому засіданні і не отримувала копію постанови. Про її наявність дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами справи 12 жовтня 2022 року.

Вважає, що вказаною постановою суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вказує, що він знаходився в нетверезому стані за кермом транспортного засобу, який не був в стані руху. Тому це не є доказом вчинення ним цього адміністративного порушення, оскільки саме перебування його на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом в нетверезому стані. Зазначає, що вжив спиртні напої після зупинки авто.

Посилається на п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» рішення Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду №404/4667/16-а від 20 лютого 2019 року щодо тлумачення терміну керування транспортним засобом.

Стверджує про відсутність доказів керування ним транспортним засобом.

Зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, крім неправильної оцінки доказів, допустив низку суттєвих порушень процесуальних норм, які є підставами для скасування постанови суду першої інстанції.

Переконаний, що суд першої інстанції, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 277-1 КУпАП, не повідомив його належним способом про дату і місце розгляду даної справи, не вручив повістку з зазначенням дати і місця розгляду справи.

Зазначає, що посилання, в постанові судді, що оскаржується, на повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення, яке до нього не надійшло, не є доказом належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. До цього ж, це смс-повідомлення, ймовірно, надіслано на номер телефону, який йому не належить.

На думку апелянта, суд першої інстанції, розглядаючи дану справу за його відсутності, фактично позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі, конституційного права на захист. Порушено порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.

Також посилається на законодавство, що регулює розгляд справ за правилами Кодексу про адміністративне судочинство України.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Проте клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційній вимоги та надав пояснення тотожні з апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею дотримано було.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді місцевого суду є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на такі докази.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291674 від 09 червня 2022 року, ОСОБА_1 в цей день о 15.36 годині в м. Черкаси по вул. Чорновола, 132, керував автомобілем Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, тест № 935, результат 2.97 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в цьому протоколі підтверджуються іншими доказами, на які послався суд першої інстанції.

У відповідності до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , він бачив, як автомобіль Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 підозріло рухався по проїзній частині дороги та потім зупинився. Він підійшов до нього з метою переконатися чи все добре з водієм та виявив, що той перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після цього він викликав патрульну поліцію. По приїзду поліції, виявилось, що водієм цього автомобіля є ОСОБА_1 .

За відсутності відповідного клопотання цей свідок в апеляційний суд не викликався та не допитувався.

Разом з тим, вважаю, що не існує підстав не довіряти письмовим показанням цього свідка, відбирання пояснень якого поліцейським зафіксовані на відеокамеру та долучені до матеріалів справи.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Цей огляд було проведено з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат якого зафіксований тестом № 935 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння - кількісний показник 2.97 ‰, що свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Версія ОСОБА_1 , котру він виклав в апеляційній скарзі, що він вжив алкогольні напої після зупинки транспортного засобу під його керуванням, свого об`єктивного підтвердження не знайшла, спростовується письмовими показаннями свідка ОСОБА_2 .

Окрім того, апеляційним судом враховується, що під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 такої версії не вказував, не заперечував обставини керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, позицію ОСОБА_1 в апеляційному суді, слід оцінювати як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання апелянта у даному випадку на правові позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, стосується іншої правої ситуації - розгляду справи посадовою особою уповноваженого підрозділу Національної поліції, тому у даному випадку не можуть бути враховані. Також у цій справі не застосовується законодавство про адміністративне судочинство, на яке є посилання в апеляційній скарзі, адже ці норми не поширюються на правовідносини, що регулюють порядок розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 , було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 , не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук