Справа № 752/5359/22 Головуючий 1 інстанція- Хоменко В.С.
Провадження № 33/824/2013/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 05 квітня 2022 року о 09 годині 40 хв. ОСОБА_1 на вул.Академіка Глушкова 15 у м.Києві керував транспортним засобом «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, сповільненість ходи та мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05 липня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, невідповідність висновків суду обставинам справи, неаргументоване відхилення одних доказів і надання переваги іншим.

Скарга мотивована тим, що судом справу розглянуто поверхнево без повного,

- 2 -

всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема без врахування і оцінки його доводів, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість поліцейські склали протокол після його умовляння та погроз позбавлення посвідчення і автомобіля. Суд не звернув уваги на відсутність доказів про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідною посадовою особою і що ця особа була уповноважена на такі дії. Підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння не було, бо він ніколи не вживав і не вживає наркотичних засобів. Його огляд на місці зупинки на стан сп`яніння не проводився і навіть не було такої пропозиції, акт огляду не складався. Суд не взяв до уваги, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, а після складання протоколу він сів за кермо і поїхав у своїх справах, що свідчить про невідповідність дій поліцейських положенням ст.266 КУпАП та оформленню правопорушення за чт.130 КУпАП. Під час оформлення протоколу, вказані у ньому свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були відсутні, а їх пояснення, що він відмовився від огляду в тому числі за допомогою приладу «Драгер» суперчать обставинам справи, бо даний прилад застосовується для виявлення ознак алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Суд необгрунтовано проігнорував його клопотання про виклик свідків. Суд не звернув уваги, що всупереч положенням ч.2 ст.266 КУпАП поліцейськими не застосовувалися технічні засоби відеозапису і такі до протоколу не додані. Всупереч вимогам ст.280 КУпАП при призначенні покарання суд не врахував дані про його особу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Руднєв О.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

- 3 -

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 05 квітня 2022 року на вул.Академіка Глушкова 15 у м.Києві керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліціївідмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 049711 від 05 квітня 2022 року, відповідно до якого 05 квітня 2022 року о 09 годині 40 хв. ОСОБА_1 на вул.Академіка Глушкова 15 у м.Києві керував транспортним засобом «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, сповільненість ходи та мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків;

-у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- розпискою ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується не керувати автомобілем «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 протягом 24 годин, а автомобіль буде знаходитися на парковочному мйданчику;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в

- 4 -

автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, сповільненість ходи та мови, виявлені працівниками поліції 05 квітня 2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п.2, 3 та 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, а також безпосередньо ОСОБА_1 , який вказав у протоколі, що «з протоколом згоден, вживав знеболюючі», а також обома свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом справу розглянуто поверхнево без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема без врахування і оцінки його доводів, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість поліцейські склали протокол після його умовляння та погроз позбавлення посвідчення і автомобіля, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані, оскільки посилаючись на вказані обставини, зокрема на відсутність відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та згоди на складання протоколу після умовляння і погроз позбавлення посвідчення і автомобіля, ОСОБА_1 не надав суду з цього приводу жодного доказу.

Як вище вказувалося протокол підписаний безпосередньо ОСОБА_1 , який вказав у протоколі, що «з протоколом згоден, вживав знеболюючі».

Це ж стосується посилань у скарзі на те, що під час оформлення протоколу, вказані у ньому свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були відсутні, а їх пояснення, що він відмовився від огляду, суперчать обставинам справи, які є безпідставними.

Відхиляючи дані доводи апеляційний суд враховує, що за клопотанням ОСОБА_1 до суду були викликані свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що навесні поточного року, точну дату він не пам`ятає, бо це було давно, він приймав участь у теробороні м.Києва та із своїм командиром їхав на машині в районі вул.Окружної у м.Києві (більш точно сказати не може), коли був зупинений працівниками поліції і його повідомили, що водій, якого зупинили, має ознаки наркотичного сп`яніння, проте відмовляється від огляду, а тому його запросили бути свідком. ОСОБА_1 , який стояв поряд, він пам`ятає, однак точно не пам`ятає чи у його присутності ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Щодо свідка ОСОБА_2 , то судова повістка повернулася до суду із відміткою пошти, що особа за даною адресою не проживає. За повідомленням захисника Руднєв О.О. свідок не може прибути, бо перебуває у складі ЗСУ.

Отже, враховуючи, що свідок ОСОБА_3 не спростував свої письмові пояснення, дані ним при оформленні протоколу щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, тобто не вказав, що такого не було, і що його письмові пояснення при складанні протоколу

- 5 -

не відповідають дійсності, підстави не брати до уваги його покази у суду відсутні.

При цьому апеляційний суд враховує, що фактично покази свідка ОСОБА_3 , спростовують посилання ОСОБА_1 про те, що при оформленні протоколу свідки були відсутні.

Доводи апеляційної скраги про те, що суд не звернув уваги на відсутність доказів про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідною посадовою особою і що ця особа була уповноважена на такі дії надумані та безпідставні, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 складено уповноваженою особою національної поліції, а саме - інспектором поліції УПП в м.Києві ДПП старшим лейтенантом Кушнірем Є.С. (ДПП 010864), що повністю відповідає положенням ст.255 КУпАП щодо переліку посадових осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння не було, бо він ніколи не вживав і не вживає наркотичних засобів, не спростовують висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі доводи не мають правового значення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, як помилково вважає скаржник, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч.1 ст.130 КупАП.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд звертає увагу, що підставою для огляду є виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а не встановлення стану наркотичного сп`яніння. При цьому на вимогу праціників поліції, які виявили ознаки наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, якщо ОСОБА_1 вважає, що з боку працівників поліції мали місце протиправні дії, вн вправі звернутися до компетентного органу для проведення відповідної перевірки. На момент розгляду у справі відсутні матеріали службової чи прокурорської перевірки дій працівників поліції, які б підтверджували неправомірність їх дій щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у скаржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на місці зупинки на стан сп`яніння не проводився і навіть не було такої пропозиції, акт огляду не складався необгрунтовані з наступних підстав.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що

- 6 -

знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водночас відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, відбувається виключно у медичному закладі, а не на місці зупинки працівником поліції, який не має повноважень проводити такий огляд.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги факт невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейських положенням ст.266 КУпАП, не свідчать про незаконність постанови суду першої інстанції. Даний факт може свідчити лише про недотримання працівниками поліції положень ст.266 КупАП та розділу ХІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, проте ніяким чином не спростовує встановлений факт відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьму апеляційний суд звертає увагу на розписку ОСОБА_1 , яка мається в матеріалах справи і згідно якої він зобов`язується не керувати автомобілем «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2 протягом 24 годин, а автомобіль буде знаходитися на парковочному мйданчику.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд залишив поза увагою той факт, що всупереч положенням ч.2 ст.266 КУпАП поліцейськими не застосовувалися технічні засоби відеозапису і такі до протоколу не додані не спростовують висновків щодо наявності у справі доказів про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

При цьому суд керується тим, що Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису чи його відсутності огляд проводиться у присутності двох свідків.

В матеріалах спарви наявна відповідна довідка ВАП УПП у м.Києві ДПП про відсутність відеозапису з місця події, а відтак фіксація відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків відповідає положенням ч.2 ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд всупереч вимогам ст.280 КУпАП при призначенні покарання суд не врахував дані про особу ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів

- 7 -

стягнення.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддеюпершої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцієюч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05 липня 2022 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м.Києва від 05 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко