Справа № 359/6467/22
Провадження № 3/359/3351/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :
Згідно проколу про адміністративне правопорушення від 14.09.2022 року серії ААД №245871, 14.09.2022 року о 12 год. 45 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння кінцівок пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. До початку розгляду справи, на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням комісії в військоматі.

Суд, ознайомившись з поданими клопотанням ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, приходить до висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на наявність в матеріалах справи достатньої кількості належних та допустимих доказів для прийняття рішення в даному судовому засіданні.

Суд, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані, окрім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому повноважною особою зазначаються усі необхідні відомості для подальшого прийняття судом рішення у справі. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених статтею 258 цього Кодексу, та повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Під час дослідження диску судом встановлено, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, обов`язків, правових наслідків складання протоколу, суті обвинувачення та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім цього, суд не виявив в поведінці ОСОБА_1 таких ознак, які б свідчили про можливе перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 вів себе адекватно.

Так, з дослідженого диску, який долучено до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час того як працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога одразу погодився, усвідомлюючи що він не перебуває в стані сп`яніння. На повторні пропозиції працівників поліції пройти огляд, він постійно погоджувався та очікував на інший екіпаж з яким він може проїхати до лікарні.

В той же час, поведінка працівників поліції, на думку суду, була направлена на переконання ОСОБА_1 все ж таки відмовитись від такого огляду, а дії направленні на затягування процесу та залякування ОСОБА_1 .

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що в кінці відеозапису, який досліджувався судом, під`їхав інший екіпаж поліції, який мав везти ОСОБА_1 до лікарні на огляд. ОСОБА_1 сів до машини працівників поліції для того аби їхати з ними на огляд та на цьому моменті відеозапис перервався та продовжився вже на моменті, коли працівники поліції складали протокол про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останній на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти відповідний огляд у лікаря-нарколога погоджувався та хотів їхати до лікарні. В той же час, дії працівників поліції на протязі усього відеозапису були направлені на переконання ОСОБА_1 все ж таки відмовитись від такого огляду.

В таких діях ОСОБА_1 суд не вбачає факту уникнення від відповідальності, навпаки, факт погодження на проходження огляду на стан сп`яніння свідчить про те, що останній впевнений у своїй невинуватості, що і намагався довести працівникам поліції.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, а саме відмові у проходженні медичного освідування на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, та відповідно скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інших обставин в протоколі не відображено, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушень про які вказано в протоколі.

В свою чергу свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.09.2022 року у своїх поясненнях підтвердили лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. В поясненнях останніх відсутні твердження з приводу наявних видимих ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Так, в матеріалах справи наявне направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, однак відсутній акт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що вказує на порушення працівниками поліції інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Окрім цього, з дослідженого диску не вбачається факту наявності направлення на огляд щодо підтвердження чи спростування перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння в момент його відмови від проходження такого огляду, що також свідчить про недотримання інспектором поліції вищезазначених норм Інструкцій.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, порушення поліцейським Інструкцій про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.) при здійсненні огляду, направлення на огляд та оформлення його результатів, в тому числі оформлення відмови від проходження огляду - тягне за собою визнання недійсними результату огляду, порушення порядку складення протоколу і як наслідок звільнення від адміністративної відповідальності особи в суді.

Згідно п. 22 розділу III Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП трактуються на його користь.

Викладені вище обставини у сукупності свідчать про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою, яка виключає провадження у справі.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст.130 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк