Провадження № 3/734/1384/22 Справа № 734/2172/22
ПОСТАНОВА

іменем України

21 жовтня 2022 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., при секретарі Ієвлевій О.В., захисника адвоката Гуц А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 ЧРУП ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про місце роботи не повідомив,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 064674 від 04 жовтня 2022 року встановлено, що 04 жовтня 2022 року о 06 год. 48 хв., в Чернігівській області Чернігівському районі в смт. Козелець по вулиці Соборності, 147, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер. Результат: 0,91 ‰, тест № 421.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні захисник Гуц А.М. просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги захисник мотивує тим, що ч. 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу частина 1 цієї статті передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Відповідно до доданої до матеріалів довідки, ОСОБА_1 у 2021 році притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ним 02 жовтня 2021 року.

Оскільки подія можливого правопорушення, яка розглядається судом у справі № 734/2172/22, мала місце 04 жовтня 2022 року, тобто через один рік і два дні від попереднього правопорушення, навіть за умови доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення 04.10.2022 року, воно не буде повторним протягом року.

При цьому діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість суду перекваліфіковувати статтю, за якою притягується правопорушник.

Огляд водіїв на стан сп`яніння може проводитися поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Такі положення закріплені в розділі 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 висловлював незгоду з результатами проведеного тестування а отже, інспектор мав зазначити про це у акті огляду та направити ОСОБА_1 для проведення огляду у медичному закладі. В разі подальшої відмови від проходження огляду у медичному закладі, на водія поліцейський мав скласти протокол саме за таку відмову.

Разом з тим, підтвердити чи спростувати цю обставину неможливо, оскільки поліцейський не долучив до протоколу відеозапис, на якому зафіксовано процес оформлення матеріалів справи.

Згідно положень статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно положень статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-УІІІ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього закону передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Згідно п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису , затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 18.12.2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснює оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, або на ньому не зафіксовано весь процес оформлення матеріалів, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

З доданих до протоколу відеозаписів, акт огляду на стан сп`яніння на місці проведення такого огляду працівниками поліції не складався, а ОСОБА_1 у ньому не розписувався.

Таким чином, вказаний акт огляду є підробленим а відтак - неналежним і недопустимим доказом у справі.

Згідно вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Попри те, що бланк протоколу містить графу про ознайомлення особи з її правами, підпис ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений зі своїми правами у протоколі відсутній. При цьому з відеозапису також видно, що поліцейські жодних прав ОСОБА_1 не роз`яснювали.

В той же час, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є юридично не обізнаною особою, він не зміг скористатися під час складання протоколу правовою допомогою адвоката, який би міг йому пояснити як правильно діяти в цій ситуації та роз`яснив би наслідки його дій чи бездіяльності.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення, а тому його невідповідність вимогам ст. 256 цього Кодексу, є підставою для визнання його недопустимим та недостовірним доказом, і як наслідок закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене захисник вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Як визначено ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння працівник поліції інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу зобов`язаний надати свідоцтво про державну реєстрації та свідоцтво про його повірку.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд в закладах охорони здоров`я проводиться у випадках незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Таким чином, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

В судовому засіданні встановлено, що працівниками поліції був порушений порядок оформлення адміністративних матеріалів, а саме в Акті огляду працівником поліції не зазначені відомості про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результатами проведеного тестування. З відеозапису вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, тобто на ньому зафіксовано не весь процес оформлення матеріалів. Акт огляду на стан сп`яніння на місці проведення такого огляду працівниками поліції не складався, ОСОБА_1 у ньому не розписувався. Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 по його права, що є також порушенням.

Вказані вище обставини свідчать про порушення поліцейським порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порушення встановленого законом порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та фальсифікацію матеріалів справи попри те, що відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведеним конституційним положенням кореспондується частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б повністю доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: