Справа 362/1116/22
Провадження 3/362/612/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

встановив:

11.02.2022 року о 23:00 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (мопед) Viper, без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння лиця) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив, пояснив, що дійсно тієї ночі керував вказаним транспортним засобом. Його зупинили працівники поліції і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», від чого він відмовився, оскільки не довіряє вказаному приладу. На пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я погодився, однак така згода була проігнорована працівниками поліції та був складений даний протокол.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шурхно А.А. (діє на підставі ордеру серія АІ № 1213429 від 25.04.2022) у судовому засіданні заперечив факт вини свого довірителя. Просив суд закрити провадження у справ за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції звернув увагу суду, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, водночас на пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я надав свою згоду, однак така згода була проігнорована і ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я доставлений не був, як і не було оформлене відповідне направлення на огляд. А тому вважає, що при оформлені матеріалів працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду. Крім того, зазначив, що працівники поліції безпідставно зупинили водія, а також здійснювали фіксацію на власний мобільний пристрій, що є порушенням процедури відео фіксації.

За клопотанням сторони захисту у судове засідання викликались свідки події ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дані про яких зазначені у протоколі, свідок ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_1 ), яка була очевидицею подій та фіксувала дані події на телефон, а також працівники поліції, які оформляли даний матеріал.

Поліцейський ОСОБА_5 пояснив суду, що тієї ночі зупинили водія ОСОБА_1 за керування транспортним засобом без мотошолома. У ході спілкування з ОСОБА_1 виявили ознаки алкогольного сп`яніння. З огляду на це водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що він категорично відмовився, та в закладі охорони здоров`я, на що він ухилявся від відповіді. Коли пропонували йому пройти огляд, ОСОБА_1 постійно розмовляв по телефону, ігноруючи слова поліцейських. Потім відмовився їхати до медзакладу. Відмову зафіксовано на відео, однак випадково завчасно завершив відеофіксацію події, а вказаний недолік було виявлено пізніше. Водночас зауважив, що при оформлені матеріалів були присутні свідки, які були очевидцями всіх подій про що поставили відповідні підписи у своїх поясненнях та протоколі. Пояснив, що бодікамера тоді не працювала, а щоб зафіксувати події здійснював відеозапис на мобільний пристрій. Наголосив, що після складання протоколу, оголосив його ОСОБА_1 , ознайомив з ним, роз`яснив права надавати пояснення, від чого він відмовився.

Свідок ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 , скерувала до суду письмові пояснення, де зазначила, що її чоловік на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, через сумніви в його достовірності, при цьому на пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я погодився, надавши працівникам поліції відповідь «конечно». Однак така згода була проігнорована працівниками поліції. Дані події фільмувались нею на телефон, відеозапис сказаних подій в подальшому було скопійовано на CD-диск.

Свідок ОСОБА_3 до суду не з`явився будучи належно повідомленим, причини неявки суду невідомі, свідок ОСОБА_2 належним чином повідомлявся, однак повістки повернулись до суду через відсутність адресата за вказаною адресою.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, суд установив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Ч.2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» категорично відмовляється в присутності двох свідків. В подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Додатково судом досліджено відеозапис наданий стороною захисту в якості доказу в обґрунтування своєї позиції. З даного відеозапису вбачається, що на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 категорично відмовляється у присутності двох свідків. В подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, у цей момент він розмовляє по телефону, ігнорує поліцейських і від нього лунає слово «конечно», не зрозуміло кому адресоване, оскільки у той момент розмовляв по телефону.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 від його проходження;

-даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.02.2022, за якими водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, зокрема у медичному закладі та із застосуванням приладу газоаналізатору «ДРАГЕР» ;

-даними акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.02.2022 за яким транспортний засіб мопед без номерного знака, поміщено на спеціальний майданчик;

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке невиконане через відмову ОСОБА_1 . При цьому під час пропозиції йому пройти освідування поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, а також залучив двох свідків. Факт відсторонення водія від керування транспортним засобом підтверджується копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.02.2022.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, на що звертала увагу суду сторона захисту, то суд зауважує, що це не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Покликання сторони захисту щодо згоди ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоровя суд відхиляє, з огляду на той факт, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів згоди водія на проведення такого огляду та його активних дій для його проведення. На думку суду, саме по собі слово «конечно», яке ОСОБА_1 висловив у момент, коли поліцейський пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, незрозуміло кому адресовано: чи співрозмовнику по телефону, з яким тоді ОСОБА_1 вів бесіду, чи поліцейському. Крім того, суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказано лише «від пояснень відмовився», при цьому будь- яких застережень щодо бажання проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладу останнім не висловлено.

За таких умов поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядок №1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Щодо твердження сторони захисту про те, що водія ОСОБА_1 безпідставно зупинили поліцейські, то у судовому засіданні встановлено, що причиною зупинки була відсутність мотошолома у водія, який керував мопедом.

Також суд вважає безпідставними покликання сторони захисту про грубе порушення поліцейським вимог нормативно-правових актів при здійсненні фіксації події на мобільний пристрій, оскільки законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення. Водночас, за змістом ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання своєї вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п"ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко