ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 071386 від 22.09.2022 року, 22.09.2022 року о 00.51 год. в с. Хобултова по вул. Нова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з результатів тестування на алкоголь алкотестеру Драгер 6820, тест № 33 від 22.09.2022 року, результат склав 0,79 проміле.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17. Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмові пояснення по справі, які підтримав, винним себе не визнав, суду пояснив, що його зупинили працівники поліції, звинуватили у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та запропонували дихнути в алкотестер. ОСОБА_1 погодився, бо того дня не вживав алкогольних напоїв. Двічі він дув тест, але результатів не було, на третє продуття Драгер показав результат 0,79 проміле. ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб йому надали можливість пройти медичний огляд, проте йому було відмовлено.

Захисник Кромський М.В. вказав, що працівниками поліції було перевищено службові повноваження та порушено процедуру проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки на вимогу ОСОБА_1 , який був незгоден з результатами тесту, його огляду в закладі охорони здоров`я проведено не було. Крім того, тест № 33 від 22.09.2022 року є недопустимим доказом, оскільки прилад Драгер не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом. Захисник наголосив, що після аналізу наявного в справі відеозапису він дійшов висновку про порушення працівником поліції порядку фіксації правопорушення. Так, у разі здійснення запису поліцейський мав довести до відома правопорушника про початок його здійснення, якого зроблено не було. До того ж відеозапис має бути повним та безперервним, а не фрагментарним, що може свідчити про втручання у сам відеозапис. Крім того, на наданому суду відеозаписі відсутня повна фіксація процедури оформлення матеріалів справи, навіть звук відсутній. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на численні порушення працівниками поліції порядку проведення огляду та процедури оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_2 просив закрити провадження у вказаній справі.

До матеріалів справи долучено DVD-диск. З дослідженого судом відеозапису вбачається, що працівниками поліції зафіксовано лише момент проходження алкотесту ОСОБА_1 , факту керування ним транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції та факту пропозиції пройти медичний огляд на стан сп`яніння на відеозаписі не зафіксовано. Події, відображені на відеозаписі, повністю відповідають поясненням ОСОБА_1 . Повна фіксація процедури оформлення матеріалів справи на відеозаписі відсутня

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 22.02.2022 року близько 01.00 год. вона перебувала разом з ОСОБА_1 в його автомобілі. Їх зупинили працівники поліції без пояснень причини зупинки. Двічі ОСОБА_1 дув алкотест - результату не було, на третій результат з`явився. Борис заперечував факт вживання алкоголю і просив працівників поліції проїхати з ним до медичного закладу щоб у цьому пересвідчитися, проте отримав відмову. Натомість, працівники поліції відвезли їх до відділку поліції, де залишили автомобіль, а вони були вимушені вночі повертатися додому 15 км. пішки.

У своїй правовій позиції Верховний Суд у постановах № 686/11314/17 ТА 161/7068/16а вказав, що якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів або проходження огляду на визначення стану сп`яніння є неправомірною.

Положеннями ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як було встановлено в судовому засіданні, при незгоді ОСОБА_1 з результатами алкотесту працівниками поліції не було забезпечено його доставку до закладу охорони здоров`я. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про результати алкотесту, в ньому відсутні дані про здійснення відеофіксації правопорушення та не зазначено свідків події.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , показів свідка, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, відеозапис з місця події, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, матеріалами справи не доведено і в судовому засіданні не встановлено, а відтак, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до ст.247 п.1 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК