справа № 631/459/22
провадження № 3/631/433/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року селище міського типу Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
18 жовтня 2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 345314 від 18 липня 2022 року вбачається, що 18 липня 2022 року о 17 годині 13 хвилин громадянин ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу в категоричній формі відмовився надати документи відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху (пункт 2.4 «а») в присутності двох свідків. Своїми діями вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліція.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що рухаючись на автомобілі, його зупинили працівники поліції та не надавши ніяких пояснень стали вимагати від нього документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та страховий полюс. На прохання ОСОБА_1 надати докази його правопорушення, працівники поліції відмовились.
Суддя, вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
За правилами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, положеннями статтей 251 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Разом із тим, пунктом 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення надійшов до суду 18 жовтня 2022 року. Протягом доби уповноважена особа, яка склала протокол, не забезпечила явку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Враховуючи приписи частини 2 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які мовить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 185 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а також відсутність в матеріалах справи засобів зв`язку із особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було піддано приводу, виконання якого доручено Відділенню поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 345314, складеного 18 липня 2022 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. та матеріалів справи убачається, що правопорушення за участю ОСОБА_1 мало місце 18 липня 2022 року, протокол про адміністративне правопорушення був складений також 18 липня 2022 року, а вищевказаний адміністративний матеріал був направлений повторно на адресу суду для розгляду по суті лише у жовтні 2022 року (надійшов на адресу суду 18 жовтня 2022 року та зареєстрований за вхідним № 2122/22-вх), тобто через три місяці після вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу.
Таким чином, вже на момент надходження адміністративного матеріалу до суду сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правових підстав стверджувати, що інкриміноване правопорушення за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, носить триваючий характер і продовжувалося після вищезазначеного періоду немає.
Частина 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно визначає що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Вказана вище норма по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а) зроблено висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Частиною 6 статті 13 Закону України № 1402-VІІІ від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина 6 статті 36 Закону України № 1402-VІІІ від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»).
Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
За таких обставин, ураховуючи окреслені Верховним Судом у наведеному судовому рішенні орієнтири щодо умов застосування положень статті 38 та пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині того, що першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку та враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, минули, суд вважає за необхідне розпочате провадження у справі закрити на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення без вирішення питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Норми статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять вичерпний перелік постанов, які суд виносить за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Зазначеними вище положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.
Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 13, 23, частиною 2 статті 38, статтями 185, 245, 246, пунктом 7 статті 247, статтями 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська