ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/7/22Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/522/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 496 /чотириста дев`яносто шість/ грн. 20 /двадцять/ коп.

Згідно постанови визнано доведеним, що ОСОБА_1 16.12.2021 року 17год. 20хв. в смт. Козова Козівського району Тернопільської області по вул.Центральній керував т/з Пежо Експерт д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою тех.приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6820 або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2022 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що транспортним засобом 16 грудня 2022 року не керував. Зазначає, що він не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння. Стверджує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся і матеріали справи не містять відомостей його відмови від проходження такого огляду. Апелянт вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466873 є недопустимим доказом, так як він транспортним засобом не керував. Звертає увагу суду на те, що працівники поліції, при спілкуванні з ним, застосовували щодо нього тиск, у зв`язку з чим апелянт власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не має доказового значення у даній справі. ОСОБА_1 вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 грудня 2021 року є недопустимими доказами, так як вони очевидцями керування ним транспортним засобом не були, пояснень не надавали. Апелянт стверджує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Бойка П.В., який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466873 від 16 грудня 2021 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 579771 від 16.12.2021 року; поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 грудня 2021 року; відеозаписах з нагрудної камери поліцейського.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 транспортним засобом 16 грудня 2022 року не керував спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл 00000__0008A.MP4 з 17:22:05) зафіксовано рух транспортного засобу Пежо Експерт д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а також розмову ОСОБА_1 з працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом не будучи пристебнутим паском безпеки, на що останній не висловлював жодних заперечень з приводу наявності факту керування ним транспортним засобом, а також порушення ним ПДР України. Крім того, із відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду адміністративної справи про притягнення його до відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП визнав той факт, що ним порушено ПДР України ( файл 00000__0008A.MP4 з 17:23:30 по 17:23:40).

Окрім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та порушень ним ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №579771 від 16 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.

Доводи апеляційної скарги і захисника в ході апеляційного розгляду про те, що в постанові суду помилково вказано про керування автомобілем в смт.Козова Козівського району, замість смт.Козлів Козівського району, як це вказано у постанові серії БАВ №579771 та протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не є істотними, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння оскільки, з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466873 від 16 грудня 2021 року вбачається, що 16 грудня 2021 року о 17 год. 20 хв. у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся і матеріали справи не містять відомостей його відмови від проходження такого огляду суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 грудня 2021 року вбачається, що вони підтверджують те, що 16 грудня 2021 року в 17 год. 40 хв. поліцейський СРПП ВП №1 (м.Тернопіль) Копачівський М.М. запропонував водієві Пежо Експерт н.з. НОМЕР_1 , в якого були присутні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нестійка хода, тремтіння рук, нев`язка мова), пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Газоаналізатора Drager ALKOTEST 6820 технічного засобу дозволеного МОЗ та Держстандартом, чи в медичному закладі, в чому він категорично відмовився в їх присутності. Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466873 від 16 грудня 2021 року, який ОСОБА_1 підписано без зауважень та заперечень, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» апелянт зазначив: керував автомобілем, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні або на місці за допомогою газоаналізатора драгер категорично відмовляюся. Свою вину відмови визнаю.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції, при спілкуванні з ним, застосовували щодо нього тиск, у зв`язку з чим апелянт власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вважаючи дії працівників поліції незаконними апелянт не оскаржував їх дії в установленому порядку, в тому числі передбаченому КАС України, а також до правоохоронних органів вищого рівня. Крім того, з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції не вбачається з боку працівників поліції залякувань чи погроз ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків є недопустимим доказом через те, що вони не бачили факту керування ним транспортним засобом не слід брати до уваги, оскільки пояснення свідків підтверджують не факт керування транспортним засобом, а факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. В цій частині вказані пояснення свідків узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що постанова про накладення на апелянта адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не має доказового значення у даній справі, а також те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2022 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя