ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1232/22 Справа № 212/2818/22 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю(в режимі відеоконференції): захисника Жуковського М.П., переглянув апеляційну скаргу останнього, на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років і стягнуто судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , 19 травня 2022 року, о 09-55 годині керував автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Кирило-Мефодіївська в Покровському районі м. Кривому Розі, біля будинку 74, з явними ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільненість. Від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України. Правопорушення скоєно в третє протягом року, таким чином вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Жуковський М.П. просить скасувати постанову суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 в своїх поясненнях дійсно пояснював, що раніше був наркозалежною особою та раніше притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, однак змінив спосіб життя, проходив реабілітацію і був готовий пройти медичний огляд у медичному закладі. Однак працівники поліції направляючись в лікарню пояснили ОСОБА_1 , що результат буде позитивний все одно і останнього візьмуть на облік як наркозалежного, у звязку з чим ОСОБА_1 буде позбавлений можливості отримати сертифікат в лікаря нарколога та в подальшому працевлаштуватися, тому ОСОБА_1 відмовився від проходження. При цьому на місці зупинки ОСОБА_1 не пропонувалося проходження огляду. Разом з цим, захисник вказує, що суд І інстанції не вирішив питання щодо поданих клопотань та розглянув справу без його участі та ОСОБА_1 . Крім цього, працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , та запропонували пройти огляд останнього оскільки він раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Окрім цього, в протоколі не конкретизована суть правопорушення, оскільки не зрозуміло, які ознаки спяніння були встановлені наркотичні чи інші. Під час виявлення ознак працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 вчиняти дії які не передбачені інструкцією. Захисник вказує, що до протоколу не долучено належних доказів повторності притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

В апеляційному суді захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Перевіряючи матеріали справи стосовно ОСОБА_3 апеляційний суд вважає висновки суду І інстанції про винуватість останнього за ч.1 ст. 130 КУпАП, помилковими.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону.

Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч.3 вказаної статті відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, однією із ознак складу правопорушення є відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зафіксовано, що ОСОБА_1 , 19 травня 2022 року, о 09-55 годині керував автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Кирило-Мефодіївська в Покровському районі м. Кривому Розі, біля будинку 74, з явними ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, сповільненість. Від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.(а.с.1)

Проте, переглядаючи матеріали справи апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного чи іншого сп`яніння при зазначених обставинах.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стансп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 почали встановлювати ознаки сп`яніння, однак ознак виявлено не було, оскільки працівник поліції про них не зазначив водієві. Після чого, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, так як останній раніше притягувався до відповідальності, на що ОСОБА_1 погодився та виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я(відеозапис clip-0). Під час руху, в заклад охорони здоров`я працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що результат в останнього буде позитивний та ОСОБА_1 візьмуть на облік до лікаря нарколога(відео clip-9). В подальшому працівник поліції приїхавши в заклад охорони здоров`я вказав ОСОБА_1 , що у останнього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, однак такі ознаки не встановлювалися та працівником поліції не перечислювалися водієві(відео clip -3, 10).

Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що матеріалами справи не підтверджується наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. При цьому, підставою для пропонування ОСОБА_1 стало те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, що є порушенням Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, тому підстав працівникам поліції пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд не було.

Не доведення працівниками поліції ознак сп`яніння підтверджується й тим, що матеріали справи містять суперечності щодо наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено одні ознаки, а в направленні в заклад охорони здоров`я зазначені не всі ознаки. При цьому направлення, яке складено працівником поліції не підписане, тому на переконання апеляційного суду не може бути доказом, як і протокол про адміністративне правопорушення, оскільки викладені в ньому відомості не підтверджуються відеозаписом, а також протокол сам по собі за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що протокол, за відсутності інших об`єктивних доказів підтвердження наявності правопорушення, не може бути визнаний достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 по суті погодився пройти огляд, однак матеріали склали за відмову від проходження огляду, яка була викликана діями працівників поліції, що підтверджується відеозаписом, тому на переконання апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених у справах «Тейшеро де Кастро» проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» зазначено про те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських, буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а саме за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд дійшов висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років і стягнуто судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. - скасувати.

Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький