Справа № 285/5942/22
провадження у справі 3/0285/4541/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б. розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовця за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

встановив:

Із адміністративних матеріалів слідує, що 12.10.2022 року близько 12:00 години, під час перевірки особового складу заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону майором ОСОБА_2 було виявлено факт відсутності військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_1 в місці розташування підрозділу. Старший солдат ОСОБА_1 залишив зазначене в протоколі місце служби. 13.10.2022 року старший солдат ОСОБА_1 самостійно прибув в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що залишив місце служби, оскільки йому не було видано зброю, бронежилет та каску.

Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 172-11 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Диспозиція ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно ч. 2 ст. 407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.

Згідно ч. 4 ст. 407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 1 Закону України "Про оборону України" та абзацу п`ятого статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Тобто, особливий період є часовим проміжком (періодом), який охоплює в себе період мобілізації, період фактичного перебування держави у стані війни (воєнного часу), а також період відбудови після закінчення безпосередніх воєнних дій. При цьому щонайменше два з цих періодів (час мобілізації та час відбудови) є такими, що мають характер відносно меншої небезпеки, аніж період ведення воєнних дій. В зв`язку з чим законодавцем було встановлено різні рівні адміністративної та кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені в умовах воєнного стану або бойової обстановки, та за правопорушення, що вчинені в умовах особливого періоду, що відповідає принципу співрозмірності вчиненого правопорушення та покарання.

Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець передбачив адміністративну та кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем під час особливого періоду, і лише кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Отже, законодавець встановив, що за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, наступає лише кримінальна відповідальність. При цьому для кваліфікації злочину за ч. 5 ст. 407 КК України не має значення на скільки діб військовослужбовцем було самовільно залишено військову частину або місце служби.

Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на сьогоднішній день.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема при передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Таким чином, оскільки за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах воєнного стану передбачено лише кримінальну відповідальність, а не адміністративну, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в зв`язку з чим приходить до висновку про передачу матеріалів прокурору для внесення відповідно до ст. 214 КПК України відомостей до ЄРДР і розпочати досудове розслідування.

Керуючись ст.ст. 253, 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП - закрити.

Матеріали стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати до Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий