Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/624/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.11.2022смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Кривенко О.В., за участі секретаря Маташнюк О.В., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2022 року до Доманівського районного суду миколаївської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 N 208870 від 24 липня 2022 р., в якому зазначено, що 24 липняя 2022 року о 13.50 год в с. Зелений Яр по вул. Польова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що підтверджується висновком №18 від 24.07.2022 р., від права керування відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2,. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з зазначеним інспектором СРПП ВП №2 Вознесенського РУП Даниленком О.О. відносно ОСОБА_1 складений протокол ДПР18 № 208870 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 у заяві свою вину у вчиненні адміністративного правопоуршення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, просив закрити справу за відсутністю складу адміністратвиного правопорушення.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі " Еркапіч проти Хорватії" від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої " за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції".

Суд приймає до уваги свідчення ОСОБА_1 , які він дав безпосередньо в суді, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Додані до матеріалів справи наступні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення до суду надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 N 208870 від 24.07.2022 р., в якому викладена суть адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія вилучено, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТД №651875;

- згідно висновку №18, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Доманівська БЛ» ДСР, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Проте в даному висновку не зазначено яким приладом було визначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- відеозапис на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 надали запаковану трубку від алкотестера Драгер. Після здійснення пробного заміру, водієві запропонували протяжно продути та повідомили, що неналежне продування буде розцінюватись як ухилення від огляду. Водій кілька разів намагався продути у прилад, проте так і не здійснив належне освідування за допомогою Драгера.

Поліцейський озвучує зміст протоколу. Водій заперечує, що відмовився від проходження.

У свою чергу ОСОБА_1 на спростування своєї вини надав особисті пояснення.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка поставлена в провину ОСОБА_1 , відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103.

При перегляді долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що працівники поліції не дотримались процедури проведення огляду, що передбачено вищевказаними нормативними актами, оскільки після пропонування пройти огляд на стан сп`яніння на в лікарні за допомогою приладу "Драгер", повинні були отримати чітку відповідь про погодження пройти огляд або відмову від проходження огляду.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в лікарні, з чим останній погодився, відмови від проходження такого не висловлював, трубку продував кілька раз. Не здобувши результатів тесту, працівники поліції склали протоколо зігдо пункту 2.5 ПДР. При цьому, водій вказував, що не відмовляється від проходження огляду. Тобто у порушення вищеописаних норм, працівником поліції не було отримано чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на у медичному закладі.

Наявні в матеріалах провадження письмові докази, а саме: висновок №18, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від не є беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_1 та не є такими, що не викликають сумніву.

Інших даних, які б безсторонньо підтверджували перебіг процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку матеріали провадження не містять.

Таким чином, в сукупності досліджені обставини не підтверджують факту беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у лікувальному закладі, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що працівниками поліції не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного діяння, зокрема факту відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а сам протокол про адміністративне правопорушення, якщо обставини, зазначені в ньому, не підтверджені беззаперечними доказами, не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набуває чинності через 10 днів, якщо не буде оскаржена.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя :О. В. Кривенко