Постанова

Іменем України

21.10.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, тимчасово не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

27 вересня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 134111 від 26.09.2022р.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 21 вересня 2022 року об 23 год. 05 хв. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України батьківських обов"язків, в результаті чого зникли її діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зафіксовано повідомленням на лінію 102 (ЄО №14661 від 21.09.2022р.).

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що проживає за адресою АДРЕСА_1 . За інкримінованих їй подій від виконання батьківських обов"язків не ухилялася. Зазначила, що в той день була збентежена, оскільки була на похороні в сусідки, а після того як повернулася, то дітей не було вдома. Вона намагалась їх розшукати, телефонуючи на мобільні телефони дітей, однак ті не відповідали. Вона також телефонувала знайомим, де на її думку могли б бути діти. Не дочекавшись їх до початку комендантської години, здійснила виклик поліції.

В судовому засіданні інспектор СЮП ЛРУП №2 ГУ НП у Л/о старша лейтенантка поліції Захлюпана А.В., яка склала протокол, підтримала обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 неналежно віднеслася до своїх батьківських обов"язків. Зазначила, що не перевіряла у встановленому законом порядку стан алкогольного сп"яніння, але поведінка ОСОБА_1 була агресивною.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей ФРА ЛМР Новосельська М.О. повідомила суду, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, на розгляді суду перебувають матеріали щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

В судовому засіданні начальник СЮП ЛРУП №2 ГУ НП у Л/о Дяків Б. звернула увагу на те, що даний час діти за адресою АДРЕСА_1 не проживають. ОСОБА_1 належним чином свої батьківські обов"язки не виконує, зазначила, що мають місце, зокрема, випадки фізичного насильстава над дітьми, разом з тим підтверджуючих документів в судовому засіданні суду не надала, в матеріалах адміністративної справи такі відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, матеріалами адміністративної справи не доводиться.

Відповідно до ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані, зокрема, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а відповідно до ч.2 цієї статті, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з розглядуваного протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначені конкретні дії ОСОБА_1 і в чому полягає поведінка останньої, які б свідчили про те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов"язків.

В матеріалах справи відсутні будь - які покази свідків чи інші докази, які беззаперечно стверджують про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання нею своїх батьківських обов"язків.

Навпаки, в матеріалах адміністративної справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення, який не може слугувати однозначним доказом наявності вини ОСОБА_1 , витяг з реєстрації виклику на службу "102", з якого, зокрема, вбачається, що в подальшому ОСОБА_1 просила повідомлення не розглядати, оскільки воно було передчасне, місцезнаходження дітей встановлене, та пояснення самої ОСОБА_1 з приводу обставин справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви», судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, як приклад у справі «Карелін проти Росії», зазначається, що винність особи у скоєнні правопорушення має доводитись у суді. Суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9,10,11, 23-24, 30-1,38, 247, 268,. 283, 285 КУпАП,-

постановив:

Визнати невинною ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю та відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення, щодо неї, закрити.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь