Провадження № 3/161/4063/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч.1 ст. 139 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

21.09.2022 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 139 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274896 від 16.09.2022 року вбачається, що16.09.2022 року о 09:24 год на а/д Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 14.6 ПДР, під час виконання обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 рухався у попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч у с. Шепель. У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, що призвело до матеріальних збитків.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 274897 від 16.09.2022 року вбачається, що16.09.2022 року о 09:24 год на 75 км+143 м а/д Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3 Б, 2.3 Є ПДР, не був уважний, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив наїзд на дорожній сигнальний стовпчик, чим пошкодив його.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 139 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, просив провадження відносно нього закрити.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У свою чергу, диспозиція ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Тобто, відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, наслідком чого є ДТП із спричинення матеріальної шкоди іншим учасникам дорожнього руху, а за ч. 1 ст. 139 КУпАП відповідальність наступає у випадку, зокрема, пошкодження автомобільних доріг та дорожніх споруд, саме з вини заподіювача такої шкоди.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, розглядувана ДТП сталася 16.09.2022 року о 09:24 год на 75 км + 143м а/д Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне, в момент, коли водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , виконував обгін транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч у с. Шепель.

Слід зауважити, що п. 14.6 ПДР України визначено умови, за яких обгін забороняється.

При цьому, згідно п. 14.3 ПДР України водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Так, наявними у справі матеріалами неможливо підтвердити або спростувати той факт, що ОСОБА_2 під час здійснення повороту ліворуч ввімкнув покажчик повороту відповідного напряму, що давало змогу ОСОБА_1 достовірно переконатися, що його маневр обгону буде безпечним.

Тобто, у суду відсутні підстави стверджувати, що маневр обгону транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , водій автомобіля Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 розпочав не завчасно, або ж безпосередньо на перехресті, при цьому достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_2 мав намір здійснювати маневр повороту.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини(далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини зазначив, що взяти судом на себе функції сторони обвинувачення, щодо самостійного відшукування докази винуватості особи, становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики Європейського суду з прав людини можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.

У такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б вказували на порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а відтак вина останнього у ДТП, яка сталася 16.09.2022 року о 09:24 год на 75 км+143 м а/д Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне, відсутня.

У свою чергу, відсутність вини у ДТП, як суб`єктивної сторони правопорушення, виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Вищезазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 139 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук