Справа № 496/4818/22
Провадження № 3/496/3504/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

працюючого в Одеському районному управлінні поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, начальник,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Біляївського районного суду Одеської області 13.10.2022 року від Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов протокол про адміністративні правопорушення №33-02/62 від 06.10.2022 року про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме ОСОБА_1 у березні 2022 року, перебуваючи у приміщенні ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за адресою: вул. Успенська, 2, м. Біляєвка, Одеська обл., як начальник ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, усупереч вимогам п.п.2, 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у зв`язку із необхідністю розгляду заяви рідного брата ОСОБА_2 щодо видачі йому вогнепальної зброї та набоїв до неї, а також вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме здійснив розгляд по суті заяви близької особи щодо видачі їй вогнепальної зброї та набоїв до неї.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було розподіллено на суддю Пендюра Л.О.

13.10.2022 року суддею Пендюра Л.О. було заявлено самовідвід, у зв`язку з чим, розпорядженням керівника апарату суду Доня С.С. за №41 було призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, та справу було розподіллено, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 року, на суддю Пасечник М.Л.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про необхідність повернення протоколу про адміністративні правопорушення для належного оформлення до Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Водночас ст. 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Разом з тим, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за ознакою відповідно неповідомлення у встановлених законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до вказаної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а під реальним конфліктом інтересів у цій статті, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, аналогічне визначення реального та потенційного конфліктів інтересів містить ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст таких термінів як: приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Разом з тим, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст. 1 вище вказаного Закону України, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 року №126/50-е, про який зазначено в листі-роз`ясненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Отже, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, зокрема вимоги ч.1 ст. 28 вказаного Закону України щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а також як керівник державного органу, юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів, району в місті, міста районного значення, належить до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, визначених у примітці до ст. 56 Закону.

Близькі особи, згідно, ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, адміністративна відповідальність передбачена ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП настає за умови неповідомлення саме про реальний конфлікт інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Разом з тим, ставлячи в вину ОСОБА_1 дії в умовах реального конфлікту інтересів, зумовленого приватним інтересом, в протоколі про адміністративні правопорушення вказаний приватний інтерес чітко не сформульований та не визначений.

В протоколі про адміністративні правопорушення №33-02/60 від 06.10.2022 року (а.с. 5 абз.1, 2, 8, 9) зазначено, що «слід зазначити, що родинні відносини завжди становлять для особи, на яку поширюються положення Закону, приватний інтерес, зумовлений бажанням піклуватися про близьку особу.

Із викладеного вбачається та є очевидним, що бажання захистити своїх близьких шляхом їх озброєння, а отже безпосередня зацікавленість в отриманні рідним братом вогнепальної зброї та набоїв до неї в умовах збройного конфлікту російської федерації проти України та оголошеного в Україні воєнного стану, виступає приватним інтересом ОСОБА_1 під час розгляду заяви його близької особи ОСОБА_2 щодо видачі йому вогнепальної зброї та набоїв до неї.

ОСОБА_1 , маючи право приймати рішення про видачу зброї і боєприпасів до неї цивільним особам, прагнучі у найбільш сприятливий спосіб задовольнити особистий інтерес, зумовлений стосунками із близькою особою, використав надане йому право в особистих цілях.

Вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 на його об`єктивність та неупередженість під час розгляду по суті заяви ОСОБА_2 щодо видачі йому вогнепальної зброї та набоїв до неї (№210 від 18.03.2022) є очевидним та полягає у тому, що під час здійснення розгляду документів близької особи, а також прийняття за результатами такого розгляду рішення щодо видачі вогнепальної зброї та набої до неї рідному брату, ОСОБА_1 зобов`язаний був забезпечити організацію тимчасової видачі озброєння цивільним особам на період запровадження воєнного стану, що включає здійснення оцінки відповідності цивільних осіб, які бажають брати участь у відсічі збройної агресії, вимогам Порядку та інших нормативно-правовими актів, їх можливість за своїми діловими якостями і наявним досвідом застосовувати вогнепальну зброю, виключаючи при цьому наявний у нього приватний інтерес».

Разом з тим, протокол не містять будь-яких конкретних даних, які б вказували на існування суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на вчинення чи не вчинення нею дій.

Протокол не містить і конкретних даних, які б вказували на наявність факту реального впливу суперечності (за її наявності) між приватним та службовим інтересом, на об`єктивність або неупередженість при вчиненні нею вказаних дій. Вказані складові поняття реального конфлікту інтересу (наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями, вплив такої суперечності на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень) не знайшли свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме була суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та вчиненням ним дії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаними нормами наступає лише за умови реального конфлікту інтересів.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вказуючи про «очевидність» в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано наявності таких обов`язкових складових реального конфлікту інтересу, як суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, впливу такої суперечності на вчинення ним дій, з конкретизацією приватного інтересу ОСОБА_1 та не зазначено про наявність у діях ОСОБА_1 вини, як обов`язкового елементу складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Також відповідно до пп.13 п. 1 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 року № 3/02-18) у разі вчинення особою кількох окремих адміністративних правопорушень протоколи складаються щодо кожного з вчинених правопорушень.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні в протоколі було зазначено одразу ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в порушення ч.2 ст. 36 КУпАП згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, співробітниками Національного агентства з питань запобігання корупції одразу було об`єднано два адміністративних правопорушення, що відноситься до повноважень суду.

Частинами 1, 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зазначений недолік, допущений при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, позбавляють суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняти рішення по ній.

З огляду на те, що зазначений вище недолік не може бути усунутий в суді, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняти у справі законне й обґрунтованого судове рішення, тому суд вважає за необхідне направити дану справу до Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції - для належного оформлення.

За змістом ст. 278 КУпАП повернення судом матеріалів для належного оформлення не перешкоджає органу, якому повернуто такі матеріали, повторно направити їх на розгляд до суду, після належного оформлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 278 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - повернути до Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції для належного оформлення (адреса: 01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, 28).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник