Справа № 439/1324/22
Провадження № 3/439/752/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

31 жовтня 2022 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М. розглянувши справу про вчинення адміністративного правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , працює в службі судової охорони (Територіальне управління Служби судової охорони у Львівській області),

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173838 від 28 вересня 2022 року, 28 вересня 2022 року о 00 годин 15 хвилин на автодорозі сполученням «Броди-Червоноград», водій: ОСОБА_1 , керував автомобільним транспортним засобом марки: «ВАЗ 2109», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 під час судового засідання вину не визнав. Надав пояснення про те, що під час описаної у протоколі події він у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Працівниками органу Національної поліції України під час проведення адміністративного розслідування порушено його Конституційне право на захист, а також порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Позаяк працівниками органу Національної поліції України не роз`яснено йому прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та статтею 63 Конституції України. Окрім цього, працівниками поліції його позбавлено права надати письмові пояснення щодо фактичних обставин справи, викладати свої зауваження щодо проведення адміністративного розслідування. Також незважаючи на те, що з результатами проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу він не погодився, поліцейські заборонили йому пройти відповідний огляд у лікарні. На його думку, це зумовлює недійсність результатів огляду на стан сп`яніння, а отже й недопустимість такого доказу. Також це свідчить про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, складення якого відбулося з порушенням процедури, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження таких обставин ОСОБА_1 надано судді на дослідження докази.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України судді надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173838 від 28 вересня 2022 року; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28 вересня 2022 року; результат тесту газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» за № 2460 від 28 вересня 2022 року; відеозапис події адміністративного правопорушення.

Дослідивши вказані докази, врахувавши особисті пояснення ОСОБА_1 , а також докази, які надані останнім на встановленні істотних обставин події адміністративного правопорушення, приходжу до переконання, що перед судом не доведено допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 такого складу адміністративного правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тому вимагає обов`язкового наведення конкретного нормативно правового акту, який визначає форму дозволеної або забороненої поведінки суб`єкта, що вчиняє діяння. Як наслідок, недотримання імперативних положень таких нормативно правових актів, становить склад відповідного адміністративного правопорушення, яким у даному випадку виступає частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173838 від 28 вересня 2022 року зазначається пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, вимоги якого своїми діями не виконав ОСОБА_1 .

Проведення працівниками поліції огляду водіїв з метою встановлення та виявлення стану алкогольного сп`яніння врегульоване імперативними приписами постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Вимогами ж пункту 3 вищевказаної постанови визначається, що огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами абзацу 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до частини 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» закріплено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Окрім цього, Конституція України у своїх положеннях (стаття 8 та стаття 62) гарантує дотримання принципу верховенства права, як однієї із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 за № 23-рп/2010 визначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91), зокрема:

-забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За нормативними правилами частини 4 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Водночас неналежне роз`яснення особі її прав, незабезпечення права на юридичну допомогу та незабезпечення перекладача є порушенням права на захист.

Із доказів у справі, зокрема з відеозапису за допомогою технічних засобів фіксації події адміністративного правопорушення вбачається, що під час події, яка мала місце 28 вересня 2022 року о 00 годин 15 хвилин на автодорозі сполученням «Броди-Червоноград», водій: ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

У подальшому, не погодившись із результатами проведення такого огляду, водій неодноразово наполягав на проведенні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Однак, усупереч вимогам статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками органу Національної поліції не складено направлення до закладу охорони здоров`я щодо проведення такого огляду, а також не скеровано водія на проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Більше того, із відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово ставить вимогу перед працівниками органу Національної поліції щодо направлення його на проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Проте працівники органу Національної поліції ігнорують такі вимоги ОСОБА_1 та наполягають на підписанні процесуальних документів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Опісля, працівниками органу Національної поліції надано ОСОБА_1 роз`яснення про те, що він не має права на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Позаяк він пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

На переконання судді, за обставин незгоди ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та вимогою пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а також не направленням працівниками органу Національної поліції водія транспортного засобу на проходження медичного огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, безумовно, порушується порядок проходження огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою недійсність проведення такого.

Відтак суддя сприймає критично акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28 вересня 2022 року. Позаяк такий доказ отриманий працівниками органу Національної поліції із порушенням вимог проведення огляду, передбачених статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже, такий доказ є недопустимим доказом, отримання якого відбулося із порушенням порядку.

Разом із цим, досліджений під час судового засідання, відеозапис, який наданий працівниками органу Національної поліції, підтверджує обставину не роз`яснення працівником органу Національної поліції для ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та за статтею 63 Конституції України.

При цьому, закон покладав обов`язок роз`яснити ОСОБА_1 зазначені права та обов`язки, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням права особи на захист.

Не роз`яснивши ОСОБА_1 його прав, працівник органу Національної поліції України позбавив останнього можливості надавати докази, заявляти клопотання, користуватися професійною правничою допомогою. Такі дії працівників органу Національної поліції України суперечать завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Окрім цього, із наданих ОСОБА_1 доказів, а саме: відеозапису та письмових пояснень вбачається, що працівниками органу Національної поліції позбавлено останнього права надати письмові пояснення щодо фактичних обставин справи, викласти свої зауваження щодо проведення адміністративного розслідування, що також є безумовним порушенням права на захист особи.

За таких обставин, суддя сприймає критично протокол про адміністративне правопорушення, оскільки такий доказ отриманий працівниками органу Національної поліції із порушенням вимог порядку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У свою чергу судді не надано жодних інших доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 керував автомобільним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, перед суддею не було доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення.

У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За правилами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, оцінивши наявні в адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук