Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2183/22
Провадження № 3/935/1431/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2022 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка не працює, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164-16 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким остання 19.09.2022 о 14.20 год. за місцем свого проживання займалась господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме здійснювала продаж самогону за ціною 60 грн. за 0,5л.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначила про розгляд справи без її участі.

З огляду на положення ст.268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення від 19.09.2022, в якому ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, самогон не продає і вважає це наклепом, ксерокопію паспорту ОСОБА_1 , суд дійшов такого висновку.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст.164-16 КУпАП настає у випадку зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Зазначена норма є бланкетною, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, яким саме законом встановлена спеціальна заборона для зайняття спеціальними видами господарської діяльності, положення якого були порушені.

Відповідно до ч.4 ст.12 ГКУ, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Контституцією України та законом.

Відповідно до норм ст.3 ГКУ, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, є не тільки факт зайняття видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом, а і систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Як встановлено у судовому засіданні посадовою особою ВП №2 Житомирського РУП, якою складався протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не доведено вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, у розумінні ст.251 КУпАП.

На переконання судді, матеріали про адміністративне правопорушення не містять конкретних обставин здійснення ОСОБА_1 забороненої господарської діяльності, а саме продаж самогону, що унеможливлює встановити мету суб`єкта господарювання щодо отримання прибутку. Крім того, не відображена систематичність дій ОСОБА_1 по здійсненню господарської діяльності, відсутня інформація про регулярність та самостійність її діяльності.

Крім того, протокол про адміністративние правопорушення не містить посилання на спеціальне законодавство, положення якого були порушені ОСОБА_1 , а разом з тим диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають спеціальну заборону зайняття певним видом діяльності.

Європейський Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголосив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б підтверджували факт зайняття ОСОБА_1 видом господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, а тому, у діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-16 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М.Рибнікова