Справа № 343/2343/21
Провадження № 33/4808/576/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Комарницького Е.Г.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн. та якою провадження в справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 17 листопада 2021 року о 00:14 год. в м. Долина по вул. Обліски, 131-А Івано-Франківської області на території АЗС «Окко», керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031713 та серії ААБ № 031714 від 17.11.2021 року (а.с. 18, 24) ОСОБА_1 17 листопада 2021 року о 00:14 год. в м.Долина по вул. Обліски, 131-А на території АЗС «Окко», керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв наїзд на припаркований службовий автомобіль працівників поліції «Skoda Rapid», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2022 року провадження в справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченогост.130 ч.1 КУпАп не відповідає вимогам чинного законодавства, ухвалена за відсутності доказів, які визначені ст.251 КУпАП та без дотримання вимог КУпАП. Висновки суду зроблені без проведення оцінки дій поліцейських, щодо виконання ними процедури визначеної ст.266 КУпАП та без належної мотивації, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню через порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що 17.11.2021 року на заправці ОККО о 00.14 год. він рухався заднім ходом на автомобілі до заправних кранів та не помітив як здійснив торкання бампером автомобіль марки Шкода Рапід, який був припаркований в темну пору доби посеред проїзної частини дороги на виїзді з прилеглої території до заправки з вимкнутими габаритними вогнями та аварійними сигналами, який також заважав під`їзду до колонки та припаркований із порушенням ПДР. Удару не було і автомобілі не отримали ушкоджень, тому він проїхав декілька метрів. Працівники поліції, які перебували в автомобілі, без будь яких пояснень проникли в його автомобіль, застосували грубу фізичну силу, витягли його з автомобіля і повалили на землю, після чого застосували до нього кайданки. При цьому, працівники поліції не представились, не повідомили причини затримання та не роз`яснили йому його права, не надали можливості скористатись правовою допомогою. Внаслідок свавілля поліцейських, перебуваючи під психологічним та фізичним впливом, ним було пережито хвилювання та стрес, що змусило його просити про звільнення під приводом відшкодування завданих збитків та обмовити себе щодо вживання алкогольних напоїв, яких він не вживав.

Апелянт вказує на те, що поліцейський повідомив, що ведеться відеозапис та те, що він повинен пройти огляд на стан сп`яніння. Наголошує, що він просив поліцейських припинити чинити свавілля що нього, на що працівники поліції не звертали уваги та не звільнили його з кайданок, чим вчиняли дискомфорт та біль, внаслідок чого його біль переросла у злість та протистояння будь яким діям щодо нього.

Звертає увагу на те, що він заперечував стосовно вдаваної позиції працівників поліції з приводу добровільності його відмови, оскільки таку відмову не можна вважати добровільною відмовою від проходження медичного огляду, в той час коли зі сторони поліції здійснено затримання із застосуванням обмеженням свободи пересування та перешкоджання вчинення дій направлених на здійснення такого огляду. Наголошує, що він просив зняти кайданки, щоб мати змогу власноручно розпакувати мундштук та продути прилад Драгер, однак йому в цьому було відмовлено, після чого із зв`язаними руками його повторно було заштовхано в службовий автомобіль поліції. На місце події прибула матір, яка тривалий час не могла до нього додзвонитись, після чого його звільнили, не надавши жодного документу, який би засвідчував його адміністративне затримання чи вчинення будь яких адміністративних порушень, передали йому ключі від автомобіля та дозволили керувати автомобілем.

Згодом 26.11.2021 року він отримав лист та довідався, що відносно нього було складено матеріали за ст. 124, за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, з яких вбачається, що вони були складені після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за відсутності правомірності зупинки транспортного засобу, яка має передувати пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про спланованість та поспішність дій поліцейських щодо спонукання його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянт вважає дії працівників поліції протиправними, а зібрані докази у справі недопустимими, що було встановлено рішенням Рожнятівського районного суду від 10.06.2022 року, згідно якого його позов до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо адміністративного затримання та застосування заходів фізичного впливу задоволено та визнано дії поліцейських протиправними, дане рішення набрало законної сили, тим самим наголошуючи щодо протиправності дій поліцейських щодо нього у затриманні та застосуванні фізичної сили щодо нього.

Наголошує, що розгляд справи за ч.1 ст.130 КУпАП відбувся без з`ясування обставин справи, суд взяв за основу його вислів щодо вживання ним алкогольних напоїв та прирівняв їх до його пояснень. Судом не було взято до уваги, що при незаконному позбавленні його волі працівником поліції не повідомлено його якими правами він може користуватись. Ним було допущено самообмову, внаслідок незаконного затримання та психологічного становища

Апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено його права людини, передбачені КУпАП та позбавили його можливості надати пояснення та пройти освідчення на визначення стану сп`яніння.

Постанова суду винесена без дотримання вимог закону, суд при розгляді справи відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, чим позбавив його права на справедливий суд.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката Комарницького Е.Г., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд здійснює розгляд кримінального провадження в межах доводів, які висунуто в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі не оскаржується рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційним судом у повному обсязі перевірені доводи ОСОБА_2 та його захисника адвоката щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та в повному обсязі повторно досліджено всі докази, які містяться в матеріалах провадження.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через свавілля та незаконні дії працівники поліції, оскільки останні безпідставно застосували до нього кайданки внаслідок чого він зазнав фізичний та психологічний тиск з боку працівників поліції. Вказував, що в його присутності працівники поліції ніяких документів не складали і нічого йому підписувати не пропонували, передали йому ключі від автомобіля та дозволили керувати автомобілем. Вважає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції не надали йому такої можливості.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, зазначив про те, що 17 листопада 2021 року о 00:14 год. в м.Долина по вул. Обліски, 131-А Івано-Франківської області на території АЗС «Окко», він дійсно керував транспортним засобом «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, які вважали, що він причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що коли він рухався заднім ходом на автомобілі то торкнувся бампером автомобіля марки Шкода Рапід в якому знаходились працівники поліції.

Вважає, що працівниками поліції неправомірно та без будь-яких законних підстав було застосовано до нього фізичну силу та безпідставно складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, оскільки в дійсності він від такого огляду не відмовлявся.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Комарницького Е.Г., апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032271 від 17.11.2021 року водій ОСОБА_1 17 листопада 2021 року о 00:14 год. в м.Долина по вул. Обліски, 131-А Івано-Франківської області на території АЗС «Окко», керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6820» та проведення такого огляду в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №1 м. Долина Калуського РВП старшим сержантом поліції Нуд М.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Долина.

Зазначено, що до протоколу додається матеріали справи.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з відміткою про те, що він відмовився від надання пояснення, у якого не було вилучено посвідчення водія та не видавав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, а висунуте обвинувачення носить конкретний характер та достатньо для повного розуміння суті висунутого обвинувачення та підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення та матеріалами справи, повністю розуміє зміст висунутого обвинувачення,а саме те, що він звинувачується в тому, що, будучи водієм транспортного засобу, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Враховуючи сукупність досліджених даних, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності був обізнаний про зміст висунутого обвинувачення та мав реальну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді першої інстанції.

Зі змісту доводів апелянта та його захисника в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що вони вважають, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, стверджують, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки працівники поліції безпідставно застосували до ОСОБА_1 заходи примусу кайданки, завдали йому фізичний біль та психологічний тиск, внаслідок чого останній не мав можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вважають, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що 17 листопада 2021 року о 00:14 год. в м. Долина по вул. Обліски, 131-А Івано-Франківської області на території АЗС «Окко» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на службовий автомобіль працівників поліції, який був припаркований з порушенням ПДР України, однак не завдав йому механічних ушкоджень. Працівники поліції неправомірно застосували до нього грубу силу та кайданки, позбавили його прав на пересування та здійснили психологічний та фізичний тиск. Вважає, що працівники поліції безпідставно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не мав ознак алкогольного сп`яніння, не вживає алкогольні напої та перебував у тверезому стані. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак не мав можливості це зробити у зв`язку із неправомірними діями працівників поліції.

Захисник адвокат Комарницький Е.Г. вважав, що ОСОБА_1 незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі, оскільки вимога пройти огляд на стан сп`яніння була висунута поліцейськими під час вчинення ними неправомірних дій щодо безпідставного затримання. Вказує, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2022 року в справі № 350/302/22 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 року були визнані протиправними дій працівників поліції щодо адміністративного затримання і застосування заходів фізичного впливу без складання протоколу про адміністративне затримання щодо ОСОБА_1 . Вважає, що визнання неправомірними дій працівників поліції щодо ОСОБА_1 є правовою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Комарницького Е.Г. щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції за ч.1 ст.130 КУпАП, недоведеності обвинувачення та відсутності складу правопорушення є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка вимова. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора Алкотест 6820, а також відмовився від підпису в акті огляду.

Зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвокат Комарницький Е.Г. вбачається, що вони повністю визнають, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак вважають, що вищевказана відмова носила вимушений характер, оскільки була спровокована неправомірними діями працівників поліції, які безпідставно застосували фізичне насильство та незаконно затримали останнього.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційний суд приймає до уваги, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи ОСОБА_1 та його захисника адвокат Комарницький Е.Г. та встановити, чи дійсно сукупність досліджених доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, діяв в умовах крайньої необхідності, необхідної оборони або в стані неосудності.

Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Багатопрофільну» ДРР (а.с.3), складеного о 00.39 год. 17.11.2021 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка вимова, відповідно до якого ОСОБА_1 від проведення огляду відмовився.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7816 чинне до 04.10.2022 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6820 ARLH-0142 (а.с.12).

У відповідності до рапорту старшого дільничого поліції ВП №1 м. Долина Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області В.Хромишина (а.с.12) про те, що під час несення служби на службовому автомобілі Шкода Рапід д.н.з. НОМЕР_3 в смт. Долина на стоянці АЗК ОККО по вул. Обліски, 131 А, 17.11.2021 року о 00.13 год. Припарковий попереду автомобіль Мерседес Віто сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух заднім ходом та здійснив зіткнення зі службовим автомобілем патрульної поліції, який був припаркований на території АЗС, після чого залишив місце ДТП, до якої був причетний. Було прийнято рішення зупинити даний автомобіль за допомогою проблискових мачків синього та червоного кольору, після чого водій зупинився. Було здійснено дзвінок на лінію 102 для реєстрації події та оформлення матеріалів ДТП. Після чого на місце ДТП прибув екіпаж поліції Буквар-17 для оформлення матеріалів справи.

Також долучено рапорт поліцейського СРПП №1 м. Долина Калуського РВП М.Нуд (а.с.4), в якому викладено аналогічні обставини події, які зазначені в рапорті дільничого поліції ВП №1 м. Долина Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області В.Хромишина (а.с.12).

Також до матеріалів справи дані про те, що 17.11.2021 року о 00.21 год в чергову частину ВП «1 м. Долина Калуського РВП ГУНП на лінію 102 поступило повідомлення інспектора сектору реагування патрульної поліції лейтенанта поліції Тодось Ю.В. про те, що на заправці АЗС ОККО по вул. Обліски, 131 А, в м. Долина водій автомобіля «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , заднім ходом здійснив наїзд на службовий автомобіль Шкода Рапід д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого службовий автомобіль поліції отримав механічні ушкодження. Зазначено, що на водія автомобіля «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , складено адміністративні протоколи за ст..124, ч.1 ст.130, 122-4 КУпАП та винесено постанову по адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.6).

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №! М. Долина Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, до матеріалів справи долучено довідку т.в.о. начальника відділення А.Стефанишина адресована суду про те, що ОСОБА_1 згідно системи ШНП України посвідчення водія категорії «В» не видавалось (а.с.7).

До матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №959383 від 17.11.2021 року (а.с.9), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 126 ч.1 КУпАП.

У відповідності до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031714 від 17.11.2021 року (а.с.10) ОСОБА_1 звинувачувався в тому, що вчинив правопорушення, передбачене ст..122-4 КУпАП, а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031713 ОСОБА_1 звинувачувався у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП (а.с.11).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що провадження стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрито судом першої інстанції з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення та стосуються обставин, які мають істотне значення для розгляду справи.

Зокрема, зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, зі змісту відеозапису вбачається, що на території АЗС «Окко», водій «Mercedes-Benz V 220 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом рухаючись заднім ходом зі значним прискоренням вчинив зіткнення зі службовим автомобілем працівників поліції марки «Skoda Rapid», який був припаркований позаду. На відео чітко зафіксовано момент удару від якого транспортний засіб працвників поліції посунувся назад. Після зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Mercedes-Benz V 220 CDI» почав рух прямо, намагаючись залишити місце ДТП. Працівниками поліції було застосовано світлові проблискові сигнали, після чого автомобіль марки «Mercedes-Benz V 220 CDI» був наздогнаний та зупинений працівниками поліції, які підбігли до автомобіля, витягнули водія з салону автомобіля та застосували до нього наручники.

Зі змісту відеозапису можливо встановити, що внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що повністю узгоджується з переліком видимих зовнішніх пошкоджень, який долучений до схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 в автомобілі перебував один, без сторонніх осіб та не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

В подальшому під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції вказали водію транспортного засобу на те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а тому вони зобов`язані встановити його особистість та запропонувати йому пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. На вимогу ОСОБА_1 зняти кайданки працівники поліції не реагували та викликали інший екіпаж поліції для проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння.

Згодом, приїхав інший поліцейський екіпаж, працівники поліції якого запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер та в медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду мотивуючи свою відмову тим, що в дійсності він не керував транспортним засобом.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в категоричній формі та неодноразово відмовлявся від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, незважаючи на те, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду та повідомлено, що такі дії містять склад правопорушення та вимагають складання протоколу з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 , будучи ознайомлений із правами, передбаченими ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, та на пропозицію працівників поліції скористатись своїми правами, в категоричній формі висловив своє небажання їх використовувати.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнавав, що був причетний до дорожньо-транспортної пригоди та намагався залишити місце зіткнення транспортних засобів, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Стверджував, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння доволі поширене правопорушення, яке не створює небезпеку. Пропонував працівникам поліції відшкодувати шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою та просив зняти з нього наручники, вирішати питання по-людськи та забути про вчинене ним.

Таким чином, відеозапис містить достатні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Зі змісту апеляційної скарги та доводів ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що вони не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні безпідставно застосували до ОСОБА_1 заходи примусу кайданки, та позбавили його права на вільне пересування, добровільне проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. Вважають, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи суперечливими та безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом.

Так, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Апеляційцний суд вважає, що обставини за яких було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 давали працівникам поліції підозрювати останнього у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вони повинні були відповідно до вимог ст.266 КУпАП прийняти відповідні заходи для забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння з метою його відсторонення від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 ,будучи водієм транспортного засобу, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, зі змісту суперечливих доводів ОСОБА_1 та його захисника адвокат Комарницький Е.Г. вбачається, що вони вважають, що така відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння носила вимушений характер, оскільки була спровокована неправомірними діями працівників поліції, які безпідставно застосували фізичне насильство та незаконно затримали останнього.

Апеляційний суд приймає до уваги, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2022 року в справі № 350/302/22 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 року були визнані протиправними дій працівників поліції щодо адміністративного затримання і застосування заходів фізичного впливу без складання протоколу про адміністративне затримання щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд неодноразово зазначав відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, а тому, можлива тільки за умови, що водій транспортного засобу діє в стані неосудності, крайньої необхідності або необхідної оборони.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є неосудним та не може не може контролювати свої дії або не перебуває у свідомості (розумова недорозвиненість, психологічні захворювання тощо).

Під крайньою необхідністю розуміється вимушене заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам з метою усунення загрожуючої небезпеки, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Під необхідною обороною требо розуміти дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Апеляційний суд вважає, що неправомірне застосування фізичної сили стосовно водія транспортного засобу, який обґрунтовано підозрюється у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння або його безпідставне затримання не може бути визнано правовою підставою для визнання правомірною відмови водія виконати вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язковості проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та містить склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у даному випадку не носить вимушений характер та не припиняє незаконні дії працівників поліції, не усуває небезпеку та не захищає від посягання, а фактично спрямована на унеможливлення проведення встановленого законом огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння, яким може бути встановлено факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом не надається оцінка діям працівників поліції, оскільки така правова оцінка надана рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2022 року в справі № 350/302/22 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 року.

Разом з тим, розгляд справи відбувається в межах доводів висунутого обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів свідчить про те, що у ОСОБА_1 були відсутні обставини, які свідчать про те що він діяв в умовах крайньої необхідності , необхідної оборони або в стані неосудності.

Висунення водієм транспортного засобу певних умов щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, які не передбачені вимогами ст.266 КУпАП, свідчить про відмову від проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були спрямовані на уникнення від проходження такого огляду та свідчили про небажання виконувати обов`язки, які були покладені на нього як на водія транспортного засобу.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв