Номер провадження: 33/813/1178/22
Номер справи місцевого суду: 507/1017/22
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Коровайко О. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Коровайко О.І., при секретарі Чапенко В.С., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Опалько О.М., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 05.09.2022р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходу громадян, шо відповідає сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що відповідає сумі 496,20 грн.

В постанові суду зазначено, що 05.08.2022р. о 01 годині 10 хвилини на вул. Київській в смт. Любашівка Подільського району Одеської області керував транспортним засобом «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності 2-х свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог діючого КУпАП, неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини. При цьому зазначив, що поза увагою суду залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого транспортного засобу, тоді як він не керував транспортним засобам, а лише перебував у автомобілі, через деякий час під`їхали працівники поліції і висунули вимогу пред`явити посвідчення водія. Крім того, на місці пригоди поліцейськими свідки не залучалися, процесуальні права йому не роз`яснювались.

Апелянт ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Опалько О.М., в судовому засіданні апеляційного суду, підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній та просили її задовольнити.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Опалько О.М., перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом виконано належним чином.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до ст. 33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що об`єктом є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті, наявність суб`єктивної сторони, яка висловилась у формі прямого умислу, особу правопорушника, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також ступінь його вини і майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом, а просто сидів в автомобілі коли до нього підійшли працівники поліції, не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи письмовим доказом, а саме письмовим поясненням ОСОБА_1 , складеним працівником поліції на місці пригоди, яке ОСОБА_1 підписав і написав свої зауваження, згідно якого ОСОБА_1 пояснив, що він 05.08.2022р. рухався на автомобілі марки «Хонда» д/н НОМЕР_1 і проїжджаючи біля блок посту в смт. Любашівка був зупинений працівниками поліції та військовими для перевірки документів. Також в поясненнях ОСОБА_1 додав своє зауваження і заначив, що він «не вживав алкогольні напої, рухався так як посварився з дружиною».

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявним в матеріалах адміністративної справи відеозаписом, здійсненим працівником поліції на місці події, з якого чітко видно, що ОСОБА_1 пояснює працівнику поліції «..що він трошки від`їхав, оскільки посварився з дружиною…».

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що на місці пригоди працівниками поліції не були залучені свідки. З вище зазначеного відеозапису, здійсненого працівниками поліції на місці пригоди, чітко видно, що працівником поліції в присутності двох свідків запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», а після того, як ОСОБА_1 відмовився, працівником поліції запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 також відмовився. Також в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.08.2022р. серії ДПР18 №169954, в якому зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, зазначено, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було зафіксовано в присутності двох свідків, анкетні данні яких зазначені в протоколі.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права, також спростовуються наявними у справі письмовими та відео доказами, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.08.2022р. серії ДПР18 №169954 зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується наявним в протоколі його власноручним підписом. Також в письмових поясненнях ОСОБА_1 , складених працівником поліції на місці події, та які ним підписані власноруч, правопорушник зазначив, що зі ст. 63 Конституції України ознайомлений. Також з досліджуваного відеозапису вбачається, що працівник поліції зачитував ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, повідомив суть вчиненого ним правопорушення, та усвідомлюючи що підписує, ОСОБА_1 підписав протокол, при цьому зазначивши лише одне зауваження, що він «не вживав». Зауважень, щодо даних в протоколі, не роз`яснення йому процесуальних прав, або необхідність скористатися послугами адвоката, ОСОБА_1 не заявляв, та про це не зазначив у зауваженнях в протоколі та особистих поясненнях, складених на місці події.

Однією з підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

З вище зазначеного відеозапису чітко видно, як працівником поліції, в присутності двох свідків, було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», на що останній відмовився, після чого працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній також відмовився. Також, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовим поясненням ОСОБА_1 , складеним на місці події, підписаним ним власноруч, в якому зазначено, що «йому запропонували пройти експертизу на стан сп`яніння, але він відмовився».

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, тоді як доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

На підставі вище зазначеного, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта зазначені в апеляційній скарзі, повністю спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи письмовими та відео доказами, а тому невизнання ОСОБА_1 своє вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любашівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Коровайко