Справа № 214/3995/22
3/214/1904/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 28.07.2022 о 21 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого в районі БМДЦ «Філатова» у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану сп`яніння відмовився під відеофіксацію. Факт керування транспортного засобу зафіксовано на відео реєстратор Хіаомі. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 28.07.2022 о 21 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою ДВС від 16.02.2018.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, для повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 доцільно об`єднати в одне провадження.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином у встановленому законом порядку.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини їх неявки до суду визнано неповажними. З метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД №138942, серії ААД №138941 від 28.07.2022 слідує, що 28.07.2022 о 21 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №138942 від 28.07.2022 ознаки наркотичного сп`яніння поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , в розумінні п. 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 суд приходить до висновку, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надається право проведення такого огляду з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія (п.п. 7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яка неодноразово протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями з бази ARMOR.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд виходить з наступного.

Диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху, пов`язані із заходами спрямованими на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів, шляхом тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами боржника.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом водіями, стосовно яких встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктом правопорушення є особа, яка має право на керування транспортними засобами.

Суб`єктивною стороною такого правопорушення є наявність вини у формі умислу.

Положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Вказана постанова надсилається сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП необхідна наявність трьох складових: наявність відповідного тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; обізнаність правопорушника про наявність такого обмеження; свідоме порушення правопорушником встановленого щодо нього обмеження керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС міста Кривий Ріг Головного територіального юстиції у Дніпропетровській області Пікаловою Я.О. від 16.02.2018 в рамках ВП №49769577, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2/213/487/15, виданого Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.05.2015.

Вказані факти та встановлені судом обставин свідчать про обізнаність ОСОБА_1 із встановленими відносно нього тимчасовими обмеженнями у праві керування транспортними засобами, який, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, пов`язаний з порушенням встановлених відносно його обмежень на право керування транспортними засобами, свідомо продовжив допускати порушення.

Таку поведінку ОСОБА_1 суд розцінює як свідчення триваючого умисного ігнорування ним вимог закону при дії обмеження, встановленого в порядку Закону України «Про виконавче провадження», у праві керування транспортними засобами, у зв`язку із зневажливим ставлення до виконання батьківських обов`язків, пов`язаних із сплатою аліментів.

Таким чином, під час судового розгляду знайшов підтвердження факт умисного керування ОСОБА_1 транспортним засобом при наявності у останнього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а відтак наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є доведеною.

Враховуючи, що правопорушення, вчинені 28.07.2022 однією особою, ОСОБА_1 , є окремими складами правопорушень, строки давності притягнення адміністративної відповідальності за них не минули, суд вважає можливим накласти адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1 , його ухилення від явок до суду, систематичне вчинення аналогічних правопорушень, явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за допущення інших порушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції, остаточно визначивши стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАПв межах санкції ч. 3 ст.130 КУпАП як за більш серйозне з числа вчинених, з позбавленням права керування транспортними засобами, адже не дивлячись на те, що на момент оформлення матеріалів такого права він був позбавлений в судовому порядку, спеціальний дозвіл на право керування транспортними засобами він отримував (серії НОМЕР_3 ), що підтверджується довідкою з НАІС.

На переконання суду, таке стягнення відповідно до вимог ст. 23 КУпАП буде справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014.

Оскільки, відповідно до матеріалів справи, власника транспортного засобу марки Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не встановлено, суд дійшов висновку, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, питання про конфіскацію транспортного засобу не вирішується.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 24, 27, 33-35, 36, 40-1, ч. 3 ст. 126, ч. 3 с. 130, 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , із застосуванням ст. 36 КУпАП, стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Сіденко С.І.