справа № 361/1438/22
провадження № 3/361/1371/22
Постанова

Іменем України

26 жовтня 2022 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С. розглянувши матеріали, що надійшли від Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

14 квітня 2022 року близько 22 години 30 хвилин, водій Суддя М.Г., в м. Бровари по вул. Гагаріна, Броварського району Київської області, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT» р.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді Суддя М.Г. та його захисник адвокат ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнали, пояснили, що 14.04.2022р. повертаючись додому, Суддя М.Г. підвозив з роботи свою сестру ОСОБА_3 . Приблизно о 22 год. 55 хв. був зупинений представниками територіальної оборони. На питання, чому порушується комендантська година, Суддя М.. повідомив, що пробив колесо і замінював його на запасне, що вже практично приїхав, залишився один будинок. Представники територіальної оборони почали чіплятися і говорити, як їх дістали порушники комендантської години, що ОСОБА_1 порушує комендантську годину, не розуміє який час в країні. Перевіривши документи, представники територіальної оборони повідомили, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і викликали працівників поліції. По приїзду останніх представники територіальної оборони поїхали. Представники поліції, які прибули на місце зупинки транспортного засобу перекинулись декількома словами з представниками територіальної оборони, підійшли до ОСОБА_1 знову спитали чому порушується комендантська година, на що останній повідомив відомості зазначені вище. Після цього патрульний поліцейський сказав, що Суддя М.Г. перебуває в стані алкогольного сп`яніння і відносно нього буде складено протокол, на заперечення Судді М.Г., патрульний поліцейський сказав, що у нього буде можливість пояснити все в суді. Далі був виписаний протокол про адміністративне правопорушення та вручений Судді М.Г., а також було повідомлено, що транспортний засіб буде евакуйовано. Під час складання протоколу, поняті не запрошувались, представників територіальної оборони не було. На прохання надати направлення, для самостійного проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 отримав відмову, з повідомленням про те, що завтра з`їздить і здасть сам тест, оскільки наразі діє комендантська година. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №039908 від 14.04.2022р., не містить інформації щодо підстави зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, а саме посилання на ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в якій чітко визначений перелік причин зупинки транспортного засобу службовими особами поліції. Також, не зазначено порушення, яке потягло за собою зупинення транспортного засобу, у матеріалах справи відсутні будь-які інші складені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та/або протоколи. У протоколі відсутній запис, щодо складання та вручення направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, однак в матеріалах справи міститься відповідне направлення, в якому визначено, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський Броварського РУП ГУ Національної поліції в Київській області ст. сержант пол. ОСОБА_4 . Жодних відміток про прийняття або вручення, на даному направленні немає. Окрім цього у направленні зазначений час направлення Судді М.Г. на перевірку, однак протокол про наявність такого направлення інформації не містить. Особа, яка виписала направлення відрізняється від зазначеної службової особи в протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того, ознаки алкогольного сп`яніння зазначені в протоколі це: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, інших же ознак не зазначено. Натомість у направленні на огляд водія транспортного засобу та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначені наступні ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, інших ознак не зазначено. Ця обставина говорить про те, що акт огляду та направлення складались не одночасно з протоколом про адміністративні правопорушення та є недопустимими доказами по справі. Окрім цього, в акті огляду відсутні підписи свідків огляду, що підтверджує той факт, що представники територіальної оборони, які є свідками по справі були відсутні на місці на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення і тим паче під час складання акту огляду та направлення. У протоколі відсутня інформація, щодо приладу з допомогою, якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а також назва закладу охорони здоров`я до якого саме пропонувалось проїхати ОСОБА_1 для проходження перевірки на стан сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації, щодо усунення особи від керування транспортним засобом, а також відсутня будь-яка інформація, щодо особи якій було передане керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутній відеозапис зупинки транспортного засобу, відеофіксації порушення, яке вчинив Суддя М.Г., а також відеозапис, який повинен був вестись під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння Судді М.Г., оскільки свідків під час проведення відповідних процесуальних дій на місці не було. З пояснень свідків, не можливо встановити, за допомогою, якого саме приладу було запропоновано працівниками поліції пройти перевірку на стан сп`яніння, а також до якого саме закладу охорони здоров`я направлявся Суддя М.Г. Окрім цього, в поясненнях свідків зазначено, що порушено порядок проведення перевірки та пропозиції пройти перевірку на стан сп`яніння, а саме: «Працівниками поліції було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою у моїй присутності». Дані пояснення є недопустимими, оскільки підписи свідків на поясненнях та підписи на самому протоколі зроблені різними особами і є підробленими, що видно неозброєним оком.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні пояснила, що того дня попросила брата Суддя М.Г., підвезти її з роботи. За 5 хв. до початку комендантської години його автомобіль зупинили представники терооборони і попросили брата вийти з автомобіля, вона була в машині, коли приїхали працівники поліції. Вона не бачила, що складалися якісь протоколи чи інші документи.

Вислухавши в суді пояснення Суддя М.Г. та його захисника, свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039908, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт на огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, таким чином дослідивши всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомо білів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вирішив про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, стягненню з Суддя М.Г. відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП підлягає судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., сплату якого передбачено п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 24 п. 2, 27, 221, 283, 284, 285 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом

10 днів з дня винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Сердинський В. С.