Справа №: 465/4282/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 рокум.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №299226 від 08.08.2022 року, ОСОБА_1 07.08.2022 року близько 23.30 год. перебуваючи на АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ображаючи її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2022 року матеріали даної справи передано судді Гладишевій Х.В.

07.09.2022 року суддя Гладишева Х.В. заявила самовідвід від розгляді даної справи.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 13.09.2022 року у задоволенні заяви судді Франківського районного суду м.Львова Гладишевої Х.В. про самовідвід у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено.

У суді 02.11.2022 року ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та пояснив, що того дня спілкувався з доньками в їхній кімнаті щодо навчання, в кімнату увійшла дружина та розпочала скандал. Після чого побігла до сусідки та попросила викликати поліцію.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У відповідності зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №299226 від 08.08.2022 року, ОСОБА_1 07.08.2022 року близько 23.30 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ображаючи її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

До матеріалів справи долучено заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 в яких вона повідомила, що 07.08.2022 року близько 23.30 год. її чоловік вчиняв домашнє насильство відносно неї, яке полягало в образах, приниженні, нецензурній лексиці, погрожував фізичною розправою. Зазначила, що вказані дії мали місце в присутності спільних дітей.

В матеріалах справи містяться заява та письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 07.08.2022 року близько 22.40 год. його дружина вчиняла психологічне домашнє насильство відносно нього та їхніх двох спільних неповнолітніх дітей, яке полягало в образах, приниженні, нецензурній лексиці.

Також до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_3 , яка є сусідкою подружжя ОСОБА_4 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 погрожував вбити дружину, ображав її, застосовував нецензурну лексику, також погрожував своїм неповнолітнім дітям.

До матеріалів справи долучені форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, які заповнювали ОСОБА_2 та неповнолітні діти подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім цього, судом встановлено, що 08.08.2022 року відносно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесений строком на 5 діб з 01.55 год. 08.08.2022 року діє до 01.55 год. 13.08.2022 року.

Відповідно до принципу юридичної відповідальності "non bis in idem" особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Цей принцип закріплено в ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Ігор Тарасов проти України" зазначив, що ст. 4 Протоколу 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого "правопорушення", якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, однин і той самий час, та сама поведінка особи). Високий суд констатував порушення ст. 4 Протоколу 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння

Судом встановлено, що до ОСОБА_1 за вчиненні дій, які мали місце 07.08.2022 року застосовано терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 5 діб, який ОСОБА_1 виконано. Відтак, притягнення до адміністративної відповідальності за ці дії, є порушенням принципу «non bis in idem».

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, то судовий збір з нього не стягується.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Х.В.Гладишева