Провадження № 33/801/824/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С.А.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Пількевич Тетяни Анатоліївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , через свого захисника Пількевич Т.А., подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях подій та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом після вживання спритного.

Стверджує, що у його присутності працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, і про їх наявність він дізнався 20.06.2022, про що зробив запис у графі протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що справу в порушенням вимог статті 268 КпАП України розглянуто в його відсутність.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять відомостей про належне вручення особі, щодо якої винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник адвокат Пількевич Т.А. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити. ОСОБА_2 пояснив, що 17.06.2022 він заїхав в м. Вінниці на вул. Київській на заправку «Амік» і дізнавшись про те, що завантаження потрібно буде чекати до вівторка, 21.06.2022 повечеряв з алкоголем і ліг спати. Зранку 18.06.2022 він поснідав і також спожив 2 банки алкогольного пива і продовжив відпочивати, до тих пір, поки біля 12 год. його розбудили працівники поліції, які почали висувати звинувачення в тому, що він начебто пошкодив паркан заправки. Будь-яких слідів, характерних для зіткнення з парканом, на його транспортному засобі не було, на що він відразу звернув увагу працівників поліції. Крім того, на вимогу працівників поліції він пройшов огляд на стан сп`яніння, тієї обставини, що перебував в стані сп`яніння не заперечує, проте стверджує про те, що автомобілем в стані сп`яніння не керував, і до будь-яких дорожньо-транспортних подій не причетний.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, суд визнав ОСОБА_2 винуватим у тому, що він о 12.30 год 18.06.2022, по вул. Київській, 180 в м. Вінниці, керуючи автомобілем «MAN ТЕХ 26.440» номерний знак НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому порядку в медичній установі КНП ЦТЗ «Соціотерапія».

Дій ОСОБА_2 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Такі висновки суд обґрунтував із посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 18.06.2022 серії ДПР 18 №412930, висновок лікаря-нарколога від 18.06.2022 №0852, рапорт інспектора взводу роти №3 БУПП у Вінницькій області, та відеофіксацію.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки вони засновані на неповно з`ясованих й неправильно встановлених фактичних обставинах справи.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 статті 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, або за допомогою інших засобів доказування має бути достовірно встановлено, що особа керувала транспортним засобом, і перебувала в цей час в стані алкогольного сп`яніння.

Чинне законодавство, в тому числі й ПДР України, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Перебування за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КпАП України, зокрема, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху.

Шляхом дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису апеляційним судом встановлено, що відеозапис розпочинається в момент, коли працівники поліції підходять до транспортного засобу «MAN ТЕХ 26.440», що перебував у нерухомому стані (стояв припаркованим на автозаправці і з вимкненим двигуном) і за кермом якого перебував ОСОБА_2 та повідомили йому про нібито наїзд на бетонний паркан і отримання в результаті цього механічних пошкоджень заднього відбійника ТЗ. Під час спілкування та встановлення обставин цієї події, відеозапис переривається і розпочинається з моменту коли ОСОБА_2 пропонується проїхати на освідування в медичну установу для встановлення перебування його у стані алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. При цьому ОСОБА_2 не заперечував проти проходження такого огляду і під час його проведення підтвердив, що дійсно, напередодні вживав алкоголь, проте не керував транспортним засобом.

В матеріалах адміністративної справи міститься роздруківка тахографу - пристрою, призначеного для контролю швидкості і пройденого шляху транспортного засобу, часу праці та відпочинку водія. За змістом зафіксованих ним даних видно, що 18 червня 2022 року (у день вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що ставиться йому у провину) транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 перебував на простої, тобто не рухався.

Із зазначеного можна дійти висновку, що якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

Крім того, згідно з положеннями частини 1 статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 12 год 30 хв, тоді як згідно висновку КНП «Соціотерапія» №0852 огляд цієї особи проводився о 17 год 30 хв, тобто через 5 год.

Відповідно до частини 4 статті 266 КпАП України огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічна норма закріплена і у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним - частина 5 статті 266 КпАП України.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.

Керуючись статтями 282, 294, п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_2 - адвокату Пількевич Тетяні Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Пількевич Тетяни Анатоліївни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2022 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 127/12838/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник