Справа № 502/1746/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Березніков О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу ВАВ №068039 ОСОБА_1 27.10.2022 о 16.30 год. в АДРЕСА_2 , знаходячись у нетверезому стані висловлювався нецензурною лайкою до дружини свого рідного брата ОСОБА_3 , погрожував їй фізичною розправою, принижував її гідність та пошкодив дерев`яною палкою металеві ворота. Вказані дії при складанні протоколу працівником поліції кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Положення ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З протоколу ВАВ №068039 та з пояснень потерпілої та ОСОБА_1 вбачається, що останній 27.10.2022 о 16.30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до свого рідного брата ОСОБА_4 , який разом з дружиною ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 , та почав гукати свого брата. Виявилося, що у цей час брата не було вдома, у двір вийшла його дружина, потерпіла ОСОБА_3 , та сказала що ОСОБА_4 не має вдома, на що ОСОБА_1 почав й далі гукати свого брата, при цьому стукати дерев`яною палкою по металевих воротах та ображати дружину свого брата нецензурною лайкою, погрожувати їй фізичною розправою.

Пунктом третім частиною першою статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено поняття домашнього насильства, а саме це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме ч.2 та 3, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:

1) подружжя;

2) колишнє подружжя;

3) наречені;

4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);

5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

6) особи, які мають спільну дитину (дітей);

7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);

8) дід (баба) та онук (онука);

9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);

10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);

11) рідні брати і сестри;

12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;

14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;

15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству чітко визначає коло суб`єктів (родичів чи інших осіб) як незалежно від факту спільного проживання так і за умови спільного проживання, які у разі вчинення діянь, передбачених п.3 ч.1 ст. 1 Закону, слід кваліфікувати за ст. 173-2 КУпАП.

Наведене дає підстави прийти до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (дружина рідного брата) не є тими родичами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, відповідно до ст. 3 Закону, як незалежно від факту спільного проживання так і за умови спільного проживання.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, у відповідності до норм ст. 252 КУпАП, приходжу до обґрунтованого висновку про закриття провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247 ч.1 п.1, 252, 266, 278, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Березніков