Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3408/22 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю захисника Черкес Т.А. в інтересах ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано стягнення штраф в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн.

Згідно постанови суду 16.06.2022 року о 01 год. 04 хв. ОСОБА_1 по вул. Вітрука,9 в м. Житомирі керував транспортним засобом Ауді-А6, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер».

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05.08.2022 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою,

винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та суд дійшов до передчасного висновку про доведеність його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що докази, на які посилається суд першої інстанції, є безпідставними, недоведеними, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні.

Посилається на те, що автомобілем перед проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння не керував, а тому дії працівників поліції не відповідають вимогам законодавства.

Пояснив, що 05.06.2022 року після роботи приїхав додому та припаркував автомобіль біля будинку № 9 по вул. Вітрука. Приблизно о першій годині після перегляду телевізора спустився за цигарками до машини і сів в неї покурити. Через деякий час помітив автомобіль поліції. На вимогу працівника поліції вийшов з машини. Після встановлення особи працівники поліції запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що погодився. Не оспорював, що вживав алкоголь, проте стверджував, що не керував транспортним засобом, а лише сидів в автомобілі за кермом, двигун автомобіля був "холодним". Поліцейські не надали на його вимогу відеозапис, на якому зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної із ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені інспекторами, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення ним правил дорожнього руху і як наслідок законне зупинення за таке порушення.

Вказує, що долучений до протоколу рапорт поліцейського від 16.06.2022 року, на який посилається суд, як на доказ його вини не є допустимим доказом, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Звертає увагу, на те що в матеріалах справи не міститься доказів відсторонення від керування транспортним засобом або ж передачі його транспортного засобу для керування іншим особам.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, та навіть немає СД диску, та відеозапис повинен бути безперервним.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, а тому згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови в зв`язку з тим, що він пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що справа розглянута без його участі. Про оскаржувану постанову дізнався 24.08.2022 року.

В судовому засіданні захисник Черкес Т.А. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, та просила її задовольнити. Вказала, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату розгляду справи та просив здійснювати розгляд у його відсутності. Апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню відповідно до положень ст. 289 КУпАП через поважність причин його пропуску, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати усі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні вказаного правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Пунктом 2.9А ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2022 серії ААД№094641, відповідно до якого 16.06.2022 року о 01 год. 04 хв. ОСОБА_1 по вул. Вітрука,9, в м. Житомирі керував транспортним засобом Ауді-А6, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» "Alcotest 6820", результат тесту 1,95 проміле, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначений протокол складено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол старшим лейтенантом поліції Королем М.І. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 , якого було ознайомлено з правами, передбаченими ст.62 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, останній не зазначав.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується результатами проходження тестування на місці за допомогою приладу «Драгер 68210» від 16.06.2022 року, результат якого показав позитивну пробу- 1.95 проміле, що засвідчено особистим підписом ОСОБА_2 .

Висновок суду підтверджується також Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер 6820», результат якого показав позитивну пробу- 1.95 проміле. Вказаний Акт складено старшим лейтенантом поліції Гетьманом Б.М. за участю ОСОБА_1 , який в графі «з результатами згоден» будь - яких заперечень чи пояснень не надав та проставив свій підпис.

Разом з тим вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля, наявного в матеріалах справи. З вказаного відео вбачається факт керування правопорушником автомобілем та його зупинку працівниками поліції. При спілкуванні з поліцейськими у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, про що було зазначено працівником поліції та ОСОБА_1 не заперечувалось, в зв`язку чим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився та пройшов такий огляд на місці зупинки. Результат огляду показав 1.95 проміле. Будь яких заперечень чи незгоди з вказаним результатом ОСОБА_1 не висловив.

З огляду на вказаний відеозапис та дані з нього не знайшли свого підтвердження посилання апелянта на відсутність такого запису та його версія щодо відсутності факту керування автомобілем та зупинки його працівниками поліції. Апеляційний суд при цьому визнає також безпідставними доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, оскільки досліджений судом відеозапис, долучений до протоколу, не викликає сумнівів в його достовірності, а незазначення про його існування в самому протоколі не є тим істотним порушенням, яке б могло стати підставою для інших висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Приймаючи рішення, суд 1-ї інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідають вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не дослідженні судом докази, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції, та які не були предметом перевірки під час судового розгляду.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285,294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2022 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя :