Провадження № 3/127/7601/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2022 о 18.00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. При цьому суд враховує, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про направлення судової повістки у формі смс-повідомлення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень частини першої статті 173-2 КпАП домашнє насильство полягає у вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналогічне визначення закріплене у пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 24.09.2022 о 18.00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 . Зазначені обставини підтверджені письмовими поясненнями заявника ОСОБА_2 . Тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо його співмешканки.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за частиною другою статті 173-2 КпАП, за ознаками повторності.

Статтею 245 КпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КпАП, суду не надані, натомість така відмітка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 24 КпАП визначені види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що вимоги наведених вище правових норм щодо підтвердження факту притягнення до адміністративної відповідальності до вчинення діяння, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, не виконані. Саме тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини. Аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень в майбутньому застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 173-2, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень на користь держави.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: