Справа № 563/928/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022 м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Загородько Н.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
- за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст. 184 КпАП України, -

встановив:

До суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст. 184 КпАП України.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ за №099161 від 01.08.2022 року ОСОБА_1 25.07.2022 в період часу з 00 годин 30 хвилин по 04-00 годин ранку по мобільному телефону телефонував до своїх малолітніх дітей, ображав їх нецензурними словами, не давав спати, чим вчинив невиконання своїх батьківських обов`язків та психологічне насильство, тим самим вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ за №099162 від 01.08.2022 вбачається, що ОСОБА_1 25.07.2022 в період часу з 00 годин 30 хвилин по 04-00 годин ранку телефонував до дружини - ОСОБА_2 та до малолітніх дітей, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї тим самим вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На адресу суду захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надіслала клопотання про те, що провадження у справі про притягнення її довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч.1 ст.184 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративних правопорушень. Також зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не підписувалися, так як він проходить службу у ЗСУ, права передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП Дзюбишину не роз"яснювались.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення структурно складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Для констатації наявності складу адміністративного правопорушення необхідне встановлення усіх чотирьох його елементів. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, робити висновок про винуватость ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, є необґрунтованим та не підтверджується зібраними по справі доказами.

Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого насильства, а й про завдання внаслідок цього шкоди.

Також, як видно із матеріалів провадження, у справі не було встановлено свідків правопорушення, які б об`єктивно могли підтвердити або спростувати обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, то об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Тобто, в даному випадку повинна мати місце бездіяльність з боку батька, яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов`язків.

Проте, в даному випадку протокол містить інформацію про дії батька, які не свідчать про ухилення від виховання дітей.

Крім того, варто зазначити, що ОСОБА_4 з початку воєнних дій в Україні перебуває на військовій службі у ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 .

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,суддя -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Загородько Н.А.