1Справа № 335/6814/22 3/335/2306/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 067715 від 07 жовтня 2022 року, зазначено, що 07.10.2022 року, о 05 годині 20 хвилин, керуючи ТЗ «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку №190 по проспекту Соборному у м. Запоріжжя, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою й відповідно не відреагував на її зміну, та при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення. швидкості, аж до повної зупинки ТЗ. Внаслідок чого, здійснив зіткнення та наїзд на огорожу (обмежувальну), яка у свою чергу, відлетівши від ТЗ водія, пошкодила припаркований без порушень ПДР ТЗ «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , власник якого, ОСОБА_2 , на місці події була відсутня. Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.3.6, 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Логвиненко В.М. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Згідно до пояснень ОСОБА_1 , він 07.10.2022 року, близько 05 год. ранку, рухався на своєму автомобілі по пр. Соборному в напрямку Дніпрогесу. Була ще темна пора доби, зовнішнє освітлення проїзної частини і взагалі всього проспекту Соборного, буле відсутнє. У зв`язку із цим видимість була обмежена і складала приблизно 50м, а тому він рухався із невеликою швидкістю, близько 40-50 км/г. Іншого транспорту не було, оскільки ще діяла комендантська година. Рухався по крайній правій полосі руху, з включеним ближнім світлом фар. Автомобіль був технічно справним, світлофори не працювали. Цим маршрутом, він їздить постійно на роботу, а тому добре знайомий із станом дорожнього покриття, розташуванням світлофорів та дорожніх знаків. В останнє, цією дорогою, він їхав також близько 05 год. ранку, 05.10.2022 року. Будь-які обмеження, або заборони для проїзду транспортних засобів на даній ділянці, а також попереджувальні знаки, були відсутні. Коли він проїжджав перехрестя пр. Соборного - пр. Маяковського, навпроти будинку №190 по пр. Соборному, то у світлі фар автомобілю, вже безпосередньо перед його передньою частиною, побачив металеву загорожу, яка знаходилася на проїзній частині. Виявивши небезпеку, він одразу почав гальмувати, але відстань була дуже не значною, а тому відбулося зіткнення з цією огорожею. Після зіткнення, огорожа вдарила по капоту його авто, від чого відскочила в праву сторону та при падінні, в незначній мірі, пошкодила ЛФП, припаркованого біля краю проїзної частини, автомобіля. Власниця цього автомобіля, була відсутня на місці, але був присутній її чоловік, який від будь-яких претензій до нього, відмовився. Коли, ОСОБА_1 , зупинився та вийшов із автомобіля, то вже тоді він побачив, що обидві смуги для руху по проїзний частині, були перекриті пересувними металічними огородженнями, які були встановлені поліцією тимчасово, на період проведення аварійних робіт, пов`язаних із підривом жилого дому по пр. Соборному, в ніч на 06.10.2022 року. Поруч знаходився патрульний автомобіль поліції, але він стояв без включеного світла фар та проблискових маячків і його також, як і огородження в темряві, видно не було, ОСОБА_3 стали звинувачувати його у порушенні ПДР України та почали складати схему пригоди і протокол про адміністративне - правопорушення. Заперечення ОСОБА_1 , про те, що металева загорожа, складається з тонкого, полого каркасу, сірого кольору, а тому в темряві вона практично не видима, поліціантами не сприймалися. Не звернули вони уваги й на ті обставини, що ця огорожа, взагалі не була освітлена, не мала будь- яких світло відбивних засобів, стрічок, або спеціальної фарби, а тому була невидима для будь-якого водія і навіть пішохода. Більше того, будь-які попереджувальні знаки про встановлення на цьому перехресті тимчасових пересувних обмежувальних огорож, були також відсутні. Проблискові маячки на патрульному автомобілі, який знаходився поруч, які могли слугувати попередженням про обмеження руху на зазначеній ділянці, також були вимкнуті.

За таких обставин, ОСОБА_4 , вважає, що виникнення небезпеки для його руху, у вигляді встановленої тимчасової огорожі на проїзній частині, пов`язане з грубими порушеннями державних стандартів та нормативів, щодо правил застосування попереджувальних знаків при проведенні дорожніх робіт. Саме, ці порушення й призвели до наслідків у вигляді ДТП, оскільки він, як водій, об`єктивно не міг вчасно виявити момент виникнення такої небезпеки. Тому вважає, що поліціанти склали на нього протокол про адміністративне правопорушення незаконно та безпідставно, оскільки, він діяв у відповідності вимог ПДР України та будь-яких порушень, не допустив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, при розгляді даної справи суд, вирішуючи питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, виходить з того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено саме щодо порушення ОСОБА_1 пункту 2.3.Б п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2.3.6 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ч.1 ст.221 КУпАП, розгляд даної категорії справ віднесено до компетенції суду, тобто вина у скоєнні правопорушення самим фактом складання протоколу не може вважатися доведеною. Суд, всебічно, повно і об`єктивно має розглянути справу та вирішити питання чи є підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи таких підстав немає.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

З огляду на пояснення ОСОБА_1 , приймаючи до уваги ті обставини, що дійсно в ніч на 06.10.2022 року, відбувся підрив жилого дому по пр. Соборному в м. Запоріжжя та на час виникнення ДТП, аварійні роботи ще тривали, можна з впевненістю стверджувати, що обмеження руху по пр. Соборному на ранок 07.10.2022 року, дійсно існувало і пов`язане воно було, саме з проведенням аварійних робіт по ліквідації наслідків цієї події.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулює Закону України «Про дорожній рух». Цей закон визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

У відповідності до ст.26 цього закону, при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування. У ордері викладаються умови заборони або обмеження руху, порядок інформування про це учасників дорожнього руху, заходи щодо безпеки дорожнього руху і строки проведення робіт. Порушення цих вимог тягне за собою матеріальну відповідальність організацій, що виконують роботи. Обмеження або заборона руху без ордера можливі лише у випадках, пов`язаних із стихійними явищами, а також з необхідністю виконання аварійних робіт, про що повідомляється місцевим органам державної виконавчої влади, органам місцевого самоврядування і відповідним підрозділам Національної поліції.

Згідно п.1.10 ПДР України, дорожні роботи роботи, пов`язані з будівництвом, реконструкцією, ремонтом чи утриманням автомобільної дороги (вулиці), штучних споруд, споруд дорожнього водовідводу, інженерного облаштування, встановленням (ремонтом, заміною) технічних засобів організації дорожнього руху.

СОУ 45.2-6:2006 «Порядок огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг», установлює порядок та організацію безпеки дорожнього руху на ділянках та місцях проведення робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг.

Згідно п. 10.3.1 ДСТУ 4100-2002 «Загальні технічні умови. Правила застосування», попереджувальні знаки застосовують для інформування учасників руху про характер небезпеки і розташованість небезпечної ділянки дороги, рух якою потребує вжиття заходів відповідно до попередження на знаках.

Відповідно до п.10.3.2 ДСТУ 4100-2002 «Загальні технічні умови. Правила застосування», поза населеними пунктами попереджувальні знаки, крім знаків 1.4.1 1.4.3, 1.291.31.6, повинні установлюватися на відстані від 150 до 300 м, а в населених пунктах на відстані 50100 м від початку небезпечної ділянки.

До тимчасових технічних засобів організації дорожніх робіт (ОДР) належать (п. 5.1-5.4 СОУ 45.2-6:2006):

- пересувний знак-сигналізатор небезпеки;

- дорожні знаки;

- розмітка;

- світлофори.

На ділянках робіт також використовують дорожню тимчасову огорожу:

- щити огороджувальні;

- бар`єри огороджувальні та поперечні;

- віхи й конуси напрямні;

- стрічки та шнури сигнальні (ДСТУ 7168:2010; ГСТУ 218-5- 2002).

У темну пору доби чи при тумані встановлюють поперечні бар`єри та віхи напрямні на відстані 10-15 м один від одного, обладнують їх увімкненими ліхтарями червоного кольору. Місця робіт освітлюють із двох боків ліхтарями верхнього світла, які створюють освітленість не менше ніж 10 лк.

Аби визначити ділянку дороги, де проводять дорожні роботи, працівники використовують попереджувальний знак «Дорожні роботи» (пп. 1.37 п. 1 розд. 33 Правил дорожнього руху) та інші дорожні знаки згідно з ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Відповідно до п.12 ч.4 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1385, на схемі місця ДТП графічно зображується та фіксується розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху.

Як вбачається з схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 жовтня 2022 року, складеної поліцейським УПП в Запорізькій області, на такій жодного дорожнього знаку не зазначено.

Таким чином, з огляду на зазначені нормативно-правові акти, вбачається, що обмеження руху на ділянці проїзної частини, де сталася ДТП за участі водія ОСОБА_1 , відбувалося із порушеннями нормативних документів та законодавчих актів, які регулюють порядок організації безпеки дорожнього руху при проведенні дорожніх робіт та пов`язаним із цим обмеженням руху транспортних засобів, що свідчить про те, що ці порушення безпосередньо й перебувають у причинно - наслідковому зв`язку із настанням ДТП, оскільки виникнення небезпеки для руху автомобіля, у вигляді встановленої тимчасової огорожі на проїзній частині, пов`язане з порушеннями державних стандартів та нормативів, щодо правил застосування попереджувальних знаків при проведенні дорожніх робіт. Саме, ці порушення й призвели до наслідків у вигляді ДТП, оскільки ОСОБА_1 , як водій, об`єктивно не міг вчасно виявити момент виникнення небезпеки

Суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п.п. п.2.3б, 12.3 ПДР, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з події ДТП, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведена.

В цей же час, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, отже, за відсутності відповідних клопотань, самостійне витребування доказів судом є неможливим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 і оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази, письмові докази зібрані із протиріччями, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 , приходить до висновку, що відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного тягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно ст. 247 КУпАП України провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 27, 34, 35, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова