ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1240/22 Справа № 202/1261/22 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Чернова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

У постанові суду зазначено, що 30.01.2022 року о 09 год. 10 хв. в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 66, водій ОСОБА_1 керував авто Chevrolet Nubira у стані наркотичного сп`яніння, зі згоди водія огляд проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, згідно висновку № 337 від 05.02.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. В обґрунтування зазначає, що про дату та час розгляду справи його не повідомили, вказаний у протоколі номер телефону йому не належить, а про те, що є офіційний веб-сайт судової влади він дізнався лише у вересні 2022 року. У зв`язку з чим, він не мав можливості надати суду свої пояснення та вказати, що він взагалі не був на місці вчинення адміністративного правопорушення за кермом автомобіля. Між тим, суд першої інстанції, винісши постанову без його участі, не мав можливості ідентифікувати його- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із громадянином який представився ним. Тобто без його участі та перегляду в судовому засіданні відеозаписів з камер нагрудного спостереження поліції неможливо було ідентифікувати особу, яка назвалася не своїми анкетними даними. Інших документів, які підтверджували його особу із особою, що представилася ним в матеріалах справи відсутні. Лише в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що особу у даному випадку було встановлено ІПС "АРМОР".

Крім того зазначає, що ознайомившись з відеозаписами з камер нагрудного спостереження поліцейських, він впізнав особу, яка представлялася його анкетними даними та ним виявився його рідний брат- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим, просить апеляційний суд в його присутності в судовому засіданні переглянути відеозаписи з нагрудного спостереження поліцейських щоб переконатися, що він ніякого відношення до скоєного правопорушення не має, тим самим ідентифікувати його та ту особу, що назвалася його анкетними даними.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Чернов О.С. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 стверджував, що під час складання працівниками патрульної поліції адмінпротоколу за ч.1 ст.130 КУпАП за кермом автомобіля перебував не він, а його рідний брат - ОСОБА_2 , який представився ним та надав поліцейським його анкетні дані. Коли ж він дізнався про наявність судового рішення, пішов до відділу УПП для з"ясування обставин приятгненя його до адмінвідповідальності, де йому патрульний поліцейський на планшеті показав відеозапис і вони разом встановили, що на відео дійсно не він, а його брат.

Вислухавши пояснення сторони захисту, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №064481 від 15.02.2022 року та висновок № 337 від 05.02.2022 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 064481 від 15.02.2022, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 30.01.2022 року о 09 год. 10 хв. в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 66, водій ОСОБА_1 керував авто Chevrolet Nubira у стані наркотичного сп`яніння, зі згоди водія огляд проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, згідно висновку №337 від 05.02.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що особу було встановлено за допомогою ІПС "АРМОР", документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував, протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та ним не отримано його копію.

Згідно рапорту т.в.о. командира взв.2 роти 1, бат. 4 УПП в Дніпопетровській області Можаровської М. від 15.02.2022 року (а.с.3) вбачається, що 30.01.2022 р, під час несення служби у складі автопатруля "Легіон-121", сумісно з інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області л-том поліції ОСОБА_6 за порушення ПДР в м.Дніпро по просп. Слобожанський, 66, було виявлено т/з Chevrolet Nubira н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 під час спілкування з яким було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в КП "ОМПЦЗЛ". Висновок № 377 від 05.02.2022 підтверджує перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. На підставі цього відносно водія ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Фіксація зупинки 475911.

Згідно висновку результатів медичного огляду від 05.02.2022 року № 337, складеного на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, яка керує транспортним засобом, вбачається, що 30.01.2022 року о 09-45 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу якого було встановлено згідно ІПНН "АРМОР", перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с.4).

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріали справи свідчать про те, що працівниками патрульної поліції було дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані наркотичного сп`яніння, адже ОСОБА_1 погодився та у подальшому пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Таким чином доводи апелянта про те, що дане адміністративне правопорушення було вчинено не ним, а іншою особою, яка вказала працівникам патрульної поліції його анкетні дані, слід визнати безпідставними, оскільки особу ОСОБА_1 було встановлено у визначеному законом порядку за допомогою ІПС "АРМОР" та перевірено лікарем ОСОБА_4 , який проводив медичний огляд, про що містяться відповідні відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду, а тому у суду першої інстанції не було підстав для сумніву щодо вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, доводи апелянта та його версія подій про те, що під час ознайомлення з відеозаписами з камер нагрудного спостереження поліцейських ним було встановлено, що особою, яка представилася його анкетними даними був його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неспроможними, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП працівниками патрульної поліції відеофіксація за допомогою технічних засобів не проводилася, до матеріалів справи як додатку жодного відеозапису долучено не було та в оскаржуваній постанові також відсутні будь-які посилання на відеофайли, а тому взагалі відсутні об"єктиві дані, які б вказували на те, що ОСОБА_1 взагалі переглядалися відеозаписи та чи мають вони відношення до вказаної справи.

Для перевірки вказаних доводів апеляційної скарги за клопотанням сторони захисту апеляційним судом вживалися заходи для виклику з метою допиту у суді у якості свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але на визначену дату судового засідання на 24 жовтня 2022 року вказані особи не з"явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили та сторона захисту не наполягала на їх повторному виклику. До того ж в апеляційній скарзі не порушувалося питання про необхідність виклику вказаних поліцейських для їх допиту у якості свідків в судовому засіданні апеляційного суду на підтвердження доводів апелянта в цій частині. У той же час сторона захисту не клопотала перед судом про необхідність виклику для допиту у якості свідка брата ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Отже доказів, які б об"єктивно підтверджували версію апелянта про те, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а саме його брат- ОСОБА_2 , матеріали справи не містять та стороною захисту таких доказів не надано й під час апеляційного розгляду. Водночас апеляційний суд враховує й те, що стороною захисту не вживалися заходи для оскарження у встановленому законом порядку дій працівників патрульної поліції зі складання у цій справі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №064481 від 15.02.2022 щодо ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, на думку апеляційного суду, є неспроможними доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП у зв"язку з розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 з огляду на таке.

За загальними правилами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Разом з цим за приписами ч.2 ст.38 цього Кодексу якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно з положеннями статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до матеріалів справи судом першої інстанції було вжито заходів щодо виклику ОСОБА_1 шляхом надіслання йому смс-повідомлення про виклик до суду на мобільний номер телефону " НОМЕР_2 ", саме на той номер телефону, який був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому у суду першої інстанції не могли виникнути сумніви, що він належить іншій особі. Однак, у зв`язку з тим, що абонент був тимчасово недоступний, то вказане смс-повідомлення йому доставлено не було, що підтверджується довідкою про недоставлення SMS (а.с.8).

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Зокрема ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, зазначав, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на викладене місцевий суд, дотримуючись визначених ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, враховуючи усталену практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, а також правові позиції Суду, який визнав пріоритет публічного інтересу над приватним, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на підставі наявних та досліджених судом доказів.

Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2022 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО