Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/57/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299806 від 19.10.2020 та постанови судді від 12.01.2021 вбачається, що 19.10.2020 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 по вул.Капушанській в м.Ужгороді, керував автомобілем марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 12.01.2021 скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки всім доказам у справі, в тому числі і його поясненням від 11.01.2021. Стверджує, що не вчиняв адміністративного правопорушення, а працівниками поліції його було зупинено безпідставно, оскільки жодних порушень правил дорожнього руху він не допускав, у зв`язку з чим постанова про накладення на нього стягнення оскаржується ним в окремому порядку. Від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, оскільки бажав такий проходити в закладі охорони здоров`я, однак йому в цьому було відмовлено. Залучені при складенні протоколу свідки, не були очевидцями його спілкування з працівниками поліції, а лише були присутні під час складення протоколу. При цьому свідки не бачили, не могли бачити пропозиції працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку, оскільки «Драгера», під час складання

-2-

протоколу у працівників поліції не було, і такий було забезпечено вже після того як було складено протокол. Проходити огляд за допомогою «Драгера» не хотів з міркувань безпеки в умовах карантину, а також у зв`язку з тим, що інспектором не надано доказів, що прилад справний та пройшов повірку. Процедура порушення огляду на стан сп`яніння може бути стверджена записом з нагрудної камери поліцейського. Після складення відносно нього протоколу, він за власною ініціативою пройшов огляд на стан сп`яніння в наркодиспансері, де отримав акт, у якому зазначено, що рівень алкоголю у нього в крові 0,00 проміле. За відсутності акту направлення він не міг раніше пройти огляд в наркодиспансері, оскільки там була значна черга, а також необхідні були кошти на оплату, яких при собі не мав і змушений був витрачати час на їх пошук.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бомбушкара С.П., неявка яких з урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бомбушкар С.П. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався як за клопотаннями захисника адвоката Бомбушкара С.П., так і за клопотаннями ОСОБА_1 , а саме: 21.04.2021, 22.11.2021, 19.05.2022.

Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань захисника - адвоката Бомбушкара С.П. та Цуганича Б.Ю. про необхідність відкладення розгляду справи, обґрунтовані відсутністю зв`язку захисника з ОСОБА_1 , а також через матеріальний стан та погане самопочуття, запровадження карантинних обмежень, при цьому жодного разу ні захисник, ні ОСОБА_1 не надали належних доказів, які б підтверджували хоч одну з цих обставини. Також слід констатувати, що апеляційний розгляд відкладався також із метою забезпечення реалізації права сторони захисту на ознайомлення з матеріалами справи, однак таким правом, всупереч поданій заявам, сторона захисту не скористалась, подавши до суду чергове клопотання про відкладення судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бомбушкара С.П. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бомбушкара С.П., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

-3-

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 19.10.2020 о 12 год. 30 хв. по вул.Капушанській в м.Ужгороді, керував

-4-

автомобілем марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 299806 від 19.10.2020, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, поясненями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписом події, який міститься на DVD диску, що долучений до матеріалів справи.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога для визначення стану сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події чи в закладі охорони здоров`я у присутності свідків підтверджується й наявним у матеріалах справи відеозаписом з боді-камер поліцейських.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п.2.5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу №2 роти №1 УПП в Закарпатській області ДПП Лебедєв М.С. був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції діяв в межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_1 в тому, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість вищевказаних свідків у результатах розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки всім доказам у справі, в тому числі й поясненням ОСОБА_1 , апеляційний суд з урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

-5-

Посилання ОСОБА_1 на протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння №888 від 19.10.2020, копію якого долучив до клопотання, як на доказ відсутності у нього стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки огляд проведено поза межами, встановленого ст.266 КУпАП строку для проходження такого огляду.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299806 від 19.10.2020, притягується до відповідальності за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовного того, що він не керував транспортним засобом і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

При оцінці цього доводу апеляційний суд приймає до уваги, що така версія була наведена ОСОБА_1 тільки під час розгляду справи в суді, що викликає недовіру щодо її правдивості.

У тому числі, апеляційний суд оглянув відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого зафіксовані на даному відеозаписі події відображають те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VW Passat», білого кольору, був зупинений працівниками поліції, які в ході розмови з ним повідомили його про причину зупинки автомобіля, яка полягала в керуванні транспортним засобом з порушення Правил дорожнього руху України, що останнім не заперечувалось, і що власне підтверджує те, що ОСОБА_1 у день події керував транспортним засобом.

Разом з тим, під час спілкування з ОСОБА_1 в працівників поліції правомірно виникла підозра щодо перебування останнього з ознаками алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Щодо доводів про скасування постанови від 19.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, то дана обставина сама по собі не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку.

До того ж, зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2021, не вбачається спростування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише констатовано не доведеність вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не були присутні під час його розмови з працівниками поліції, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у ході апеляційного розгляду не встановлено будь-яких достовірних даних, які б свідчили про зацікавленість даних свідків, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, у результатах розгляду справи та достовірно підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним

-6-

засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, так і факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в ході апеляційного розгляду справи стороною захисту не заявлялось клопотань щодо виклику будь-кого зі свідків у даній справі для допиту.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими й такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2021 щодо ОСОБА_5 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: