ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А.,

при секретарі Гречці Є.В.,

за участі особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він, 19 жовтня 2021 року близько 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дочки ОСОБА_2 , що полягало в залишенні образливих записок на дверях, образ в телефонних розмовах та СМС-повідомленнях, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що він не погоджується з висновком місцевого суду, оскільки суд дослідив лише протокол про адміністративне правопорушення та його пояснення. При цьому, рапорти поліцейських, письмові пояснення, смс - повідомлення та записки досліджені не були.

Також зазначає, що судом першої інстанції не були досліджені його доходи.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, згідно з Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Судом першої інстанції цих вимог закону при винесенні постанови, дотримано в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 708940 від 24 листопада 2021 року (а.с.1); заявою та поясненнями ОСОБА_3 про вчинення з боку ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 (а.с.4-5), рапортами працівників поліції (а.с.6,8) та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.7).

В сукупності ці докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

За таких обставин вважаю, що викладені у постанові висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованими.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено майновий стан правопорушника заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст.22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оцінивши наслідки адміністративного правопорушення, переконавшись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, дослідивши дані про особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, є пенсіонером, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що постанова судді підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.294, 293, 22 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.А. Гальонкін