ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/3317/21 Номер провадження 33/814/545/22Головуючий у 1-й інстанції Музиченко В.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Даценко Н.В, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шумейко Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14 квітня 2021 року о 07 год. 33 хв. в м. Харкові по вул. Зерновій, 47, керував транспортним засобом «БМВ 740і» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду особи на стан сп`яніння, а також вважає недоведеним факт керування ним транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281753 від 14 квітня 2021 року; письмових поясненнь свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2021 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Доводи апеляційної скарги, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не на місці знаходження автомобіля не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки патрульними поліцейськими, після виявлення факту порушення особою ПДР, з метою встановлення особи ОСОБА_1 , який відмовився пред`явити документи, що посвідчують особу, останнього було затримано і доставлено у службове приміщення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. Після встановлення особи, що вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест або у закладі охорони здоров`я, від проходження якого він відмовився, що засвідчено свідками. Зазначені дії поліцейських в повній мірі узгоджуються з вимогами закону.

Також безпідставними є твердження апеляційної скарги, що місцевим судом не було надано оцінки тій обставині, що відео з камери спостереження не зазначено у протоколі у якості додатка, позаяк, аналізуючи зазначені доводи захисника суд першої інстанції визнав їх неспроможними, оскільки положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що особи уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення не обмежені у часі щодо збирання і подачі суду доказів, і можуть їх подавати протягом розгляду справи. Вимог, що забороняють уповноваженим особам подавати докази під час розгляду судом справи чинний КУпАП не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо не доведення факту керування особою транспортним засобом є безпідставними, оскільки факт керування особи транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які між собою узгоджуються і містять фактичні дані про відповідність даних викладених у протоколі реальним обставинам подій.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з додержанням вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються особа порушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця