Справа № 287/1740/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Наталія Юріївна, розглянувши адміністративні матеріали, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючого, паспорт серіії НОМЕР_1 виданий Олевським РВ УМВС України в Житомирській області 16.02.1996 року, жительки АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №329864 від 21.09.2022 вбачається, що 21.09.2022 року близько 10:40 год. в м.Олевськ по вул. Промисловій гр. ОСОБА_1 ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню, а також створенню належних умов для проживання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на зауваження щодо антисанітарійних умов проживання, прання постілі, прибирання в будинку, миття брудного посудув, ремонту пічного опалення, біління стін, прибирання продуктів харчування зі столу не реагувала, а таклож не створено мінімальних умов для обладнання дитячого куточку, щоб дитина навчалася, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 ЦПК України.

ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить інформація про доставлення судової повістки за допомогою смс-повідомлення.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі доказами

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд всебічно, повно дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП є повністю доведеною та підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №329864 від 21.09.2022, письмовим поясненням ОСОБА_1 , свідоцтвом про народження.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано, тому вищевикладені докази суд вважає належними та допустимими, та в своїй сукупності достатніми.

Матеріали справи свідчать про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно своєї малолітнього сина ОСОБА_2 .

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Диспозиція ст.184 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчинених діянь, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не працює, має на утриманні одну малолітню дитину, враховуючи обставину, що пом`якшує її відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне накласти на неї адміністративне стягнення відповідно у виді мінімальної межі санкції статті у виді попередження, вважаючи, що саме таке стягнення сприятиме її вихованню у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та для запобігання вчиненню нових правопорушень. При цьому суд вважає, що підстав для визнання правопорушення малозначним немає.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст.40-1, ч.7 ст.283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35, 40-1, ч.1 ст.184, ст.ст.280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн., які перерахувати на р/р UA0026001, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, код класифікації доходів бюджету - 22030106, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна