Справа 362/3947/22
Провадження 3/362/2127/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича Олега Васильовича розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює водієм у ФОП ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 3 статті 126 КУпАП і

встановив:

12 вересня 2022 року о 18:10 на автодорозі Р-04 91 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Васильківського МВДВС від 09 червня 2021 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав зазначені обставини та надав пояснення, відповідно до яких він вчасно сплачував аліменти, але з незрозумілих для нього причин державний виконавець не скасував постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом; керуючи транспортним засобом був упевнений, що обмеження немає.

Також зазначив, що 27 вересня 2022 року після звернення до виконавчої служби державний виконавець виніс постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Вказав, що порушення сталося неумисно.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 надав квитанції про сплату заборгованості за аліментами та копію постанови державного виконавця від 27 вересня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 56484863 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користуватися транспортним засобом.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення, суд дійшов висновку, що у випадку, що розглядається, відсутні підстави вважати доведеним наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого правопорушення, відповідно, і вини в його вчиненні, адже під час розгляду справи встановлено факт його необізнаності із існуванням згаданої постанови державного виконавця від 09 червня 2021 року.

Отже, суд констатує відсутність у його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 126 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович