Номер провадження 3/521/9677/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., з секретарем Підмазко Ю.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 098137 від 07.08.2022 року, який надійшов з УПП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ААД № 098137 від 07.08.2022 року, ОСОБА_1 07.08.2022 року о 04 годині 00 хвилин, у м. Одесі по вул. Генерала Петрова, буд. 37/43, керував автомобілем «ЗАЗ» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Крім того, в матеріалах справи наявні: пояснення працівника поліції Дмитрієва О.В.; пояснення працівника поліції Ратушного В.В.; рапорт ДОП СП ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майора поліції Сушкевич С.; диск з відеозаписом події.

21.10.2022 року ОСОБА_1 та його представник Жовтан Ю.В. у судове засідання з`явилися, представник ОСОБА_1 Жовтан Ю.В. надав до суду заперечення проти протоколу, в яких просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно п 1.10 (24) Правил дорожнього руху України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Згідно п 1.10 (69) Правил дорожнього руху України, пасажир це особа, яка користується транспортним засобом і знаходиться в ньому, але не причетна до керування ним.

Відповідно до постанови №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння так само відмова особи водія, який керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедура перевірки огляду на стан сп`яніння регулюється Інструкцією, затверджену спільним Наказом МВС, МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., пункт 1-й, якої визначає процедуру проведення огляду саме водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно обставин: керування транспортним засобом , перебування у стані сп`яніння особи, що керує, відмови особи, що керує від проходження огляду. Отже, якщо не доведено, що особа керує транспортним засобом (є водієм), то відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Особа, яка знаходиться в транспортному засобі і не причетна до керування, є пасажиром.

Вимога інспектора до пасажира про проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною (так, як законом не передбачено вимог до пасажирів про проходження огляду на стан сп`яніння). Відмова пасажира виконувати незаконну вимогу не є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Абзацами 1-3 пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, зі змінами та доповненнями, роз`яснено, що судам слід ураховувати, - відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 р.).

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв. незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом під час зупинення автомобілю, та за кермом транспортного засобу не перебував, про що свідчать як його пояснення, відображені в протоколі, так і відеозапис реєстратора 475289 (а.с.9). Так, з наданого до суду відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 є саме пасажиром транспортного засобу. На хвилині відеозапису інспектор повідомляє ОСОБА_1 про те, що водія транспортного засобу наздоганяли, проте не піймали. Після чого, з невідомих причин, поліцейські запропонували пасажиру ОСОБА_1 пройти тест про стан сп`яніння, від пропозиції він звісно відмовився.

В частині оцінки в якості доказів, пояснень працівника поліції ОСОБА_2 ; пояснень працівника поліції ОСОБА_3 ; рапорту ДОП СП ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майора поліції Сушкевич С. з яких вбачається, що ними у складі патруля 503 було зупинено ТЗ під керуванням ОСОБА_1 , долучених до протоколу суд зазначає наступне:

Відповідно до позиції Верховного Суду від 29.04.2020 року, по справі №161/5372/17, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків, судом не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Крім того, вказані пояснення працівника поліції Дмитрієва О.В.; працівника поліції ОСОБА_3 та рапорту ДОП СП ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області майора поліції Сушкевич С. спростовуються змістом відеозапису.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями/поясненнями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ..

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і

правосвідомістю.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, підтверджена належними доказами.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мак функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З матеріалів справи вбачається, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинені ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною перше статті 130 КУпАП, до суду не надано.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається факт протиправності складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 098137 від 07.08.2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 245, 247, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: