Справа №: 307/4377/22
Провадження № 3/307/1706/22
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

01 листопада 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Сунки Смілянського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця строкової служби,

за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 07 вересня 2022 року, о 14 год. 55 хв., на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип В) (територія Тересвянської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді "Прикордонний наряд" у складі старшого прикордонного наряду сержанта ОСОБА_1 та молодшого прикордонного наряду сержанта ОСОБА_2 , в період з 12 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин 07 вересня 2022 року, на напрямку 271-270 прикордонного знаків, із завданням приховане спостереження за ділянкою відповідальності, готовність до затримання правопорушників, недопущення порушення прикордонного режиму та режиму державного кордону України, моніторинг повітряного простору, охорона ділянки державного кордону та тилових підступів до лінії державного кордону, недопущення переміщення тютюнових виробів та інших заборонених речей через державний кордон, здійснив неякісну організацію несення служби в прикордонному наряді, що призвело до порушення державного кордону п`ятьма громадянами України, чим порушив вимоги п.4, п.5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 07 вересня 2022 року, в період з 12 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин, він разом з ОСОБА_2 , виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді "Прикордонний наряд", в напрямку 271-270 прикордонного знаків. Приблизно о 13 год. 45 хв. 07 вересня 2022 року він отримав інформацію з штабу про те, що прикордонною поліцією Румунії затримано п`ять громадян України на напрямку 270 прикордонного знаку, на відстані 1 000 метрів до державного кордону. Зазначив, що в напрямку 270 - 271 прикордонних знаків, на території України, не було виявлено жодних ознак незаконного перетинання державного кордону. Крім цього пояснив, що факт затримання громадян України прикордонною поліцією Румунії, на відстані 1 000 метрів від лінії державного кордону, навпроти 270 прикордонного знаку, не свідчить про те, що дані громадяни перетнули державний кордон саме в межах даного прикордонного знаку.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.172-18 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, а частиною 2 цієї ж статті передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно п.4 глави 1 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України старший наряду несе повну відповідальність за охорону визначеної ділянки, точне виконання наказу на охорону державного кордону, дії і дисципліну підпорядкованих йому на період служби прикордонників, а відповідно до абзацу 2 п.5 глави 1 розділу ІІ цієї ж інструкції старший наряду зобов`язаний організувати службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 , 07 вересня 2022 року, о 14 год. 55 хв., на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип В) (територія Тересвянської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді "Прикордонний наряд" у складі старшого прикордонного наряду сержанта ОСОБА_1 та молодшого прикордонного наряду сержанта ОСОБА_2 , в період з 12 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин 07 вересня 2022 року, на напрямку 271-270 прикордонного знаків, здійснив неякісну організацію несення служби в прикордонному наряді, що призвело до порушення державного кордону п`ятьма громадянами України, чим порушив вимоги п.4, п.5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261.

Однак, до матеріалів справи не долучено жодних доказів того, що саме в напрямку 270-271 прикордонного знаку, і в період з 12 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин 07 вересня 2022 року, відбулося порушення державного кордону України п`ятьма громадянами України.

Сам факт затримання прикордонною поліцією Румунії п`ять громадян України, на відстані 1 000 метрів від лінії державного кордону України, в напрямку 270 прикордонного знаку, не є доказом того, що дані громадяни перетнули державний кордон України саме в даному напрямку.

За наведеного, відсутні докази про те, що ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, у справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко