Справа № 755/7663/22
Провадження №: 3-зв/755/2/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2022 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М., розглянувши заяву адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Марченко Мирослави В`ячеславівни від розгляду справи №755/7663/22 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Марченко М.В. перебуває матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Таранов С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до канцелярії суду заяву про відвід судді Марченко М.В., на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України, в якій зазначив, що у судовому засіданні 30.09.2022 року суддя Марченко М.В., без заявлених клопотань прийняла незаконне рішення про виклик свідка у наступне судове засідання. Вказав, що суддя Марченко М.В. збирає додаткові докази у справі, підмінюючи органи Національної поліції України, на що не має повноважень. У зв`язку з цим, у заявника є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Марченко М.В. при розгляді даної справи.

Суддя Марченко М.В., будучи повідомленою про день, час та місце розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явилась, бажання дати пояснення з приводу заявленого відводу не висловила.

У судове засідання, призначене на 13.10.2022 року, ОСОБА_1 та його адвокат Таранов С.І. не з`явилися, від Таранова С.І. було подано клопотання про відкладення розгляд справи. Розгляд заяви про відвід судом було відкладено. У судові засідання, призначенні на 18.10.2022 року, 20.10.2022 року та 24.10.2022 року, адвоката Таранов С.І. та ОСОБА_1 , будучи повідомлені про день, час та місце розгляду справи не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Забезпечувалося судом і СМС інформування адвоката Таранова С.І. та ОСОБА_1 за номерами телефону, наявними у справі, відповідно до рішення Ради суддів України № 26 від 05.08.2022 «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя».

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

У зв`язку з тим, що суд вжив всіх заходів щодо повідомлення особи про розгляд справи та прибуття її у судове засідання, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», від 26.04.2007 у справі «Шевченко проти України», відповідно до яких в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі "Фрідлендер проти Франції", [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у цей період, зокрема, у понад 286 судових рішеннях, відповідно ураховується судом в цій справі згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

У цій справі дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та його представника - адвоката Таранова С.І. на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують, на те, що такі особи добросовісно не користуються належними їм процесуальними правами, прямо ігнорують наявні у них процесуальні обов`язки.

Так, згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Вимогами статті 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 56 вказаного Закону суддя (суд) зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Судом встановлено, що в провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Марченко М.В. перебувають матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №755/7663/22).

Судом встановлено, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК України) має відповідні статті про відвід.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Таким чином, суддя вважає, що при розгляді даної заяви про відвід слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до вимог ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Так, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Сам відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року) наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43). У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи. При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими». У цій ситуації, виходячи із предмета та меж судового розгляду справи, в якому заявлено відвід, у ракурсі наведеного, у заяві адвоката Таранова С.І. про відвід не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді Марченко М.В. щодо учасників справи або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтею 75 КПК України, які б унеможливлювали розгляд справи вказаною суддею та викликали необхідність її відводу. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Сама ж по собі незгода з постановленим суддею процесуальним рішенням про виклик свідка у судове засідання, не є підставою відводу судді. У справі № 826/14033/17 (ухвала від 03.07.2019 року) Верховний Суд сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У ході цього розгляду також не установлено з боку судді Марченко М.В. умисних або необережних дій при виклику свідка, про яке вказує заявник у своїй заяві про відвід, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в її неупередженості. Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді Марченко М.В., що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, визначені КПК України, для відводу судді відсутні.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 251, 252, 279 КУпАП, ст.ст. 75, 81 КПК України суд П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Марченко Мирослави В`ячеславівни від розгляду справи №755/7663/22 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Омельян