Справа № 624/603/21
№ провадження 3/624/1/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2022 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши матеріал, що надійшов від СПД № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, одруженого, фізична особа-підприємець, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції роз`яснені,

ВСТАНОВИВ:

До Кегичівського районного суду Харківської області з СПД № 1 Красноградського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 162566 від 11.07.2021, в якому зазначено, що 11 липня 2021 року о 13 годині 20 хвилин на трасі Харків-Сімферополь 113 км, поблизу с. Травневе ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Renault-Premium-385, державний номер НОМЕР_1 , який порушив ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу та вантажу, де не вибрав відповідну полосу руху і здійснив наїзд на транспортний засіб Audi A-6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в лівій по ходу руху смузі не прийняв заходів щодо можливості обгону його транспортного засобу Audi A-6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по заду в попутному напрямку та мав намір його обігнати, в наслідок чого змушений був робити обгін по правій смузі руху, внаслідок чого сталася ДТП, в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень. Чим порушив п. 10.1, 13.2, 14.3 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

04 жовтня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення представника ОСОБА_1 адвоката Дзись О.М. в якому зазначив, що всі вказані порушення в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, тому що водій ОСОБА_1 на момент ДТП рухався у лівій смузі дорожнього руху та не змінював напрямку свого руху, а також в даному випадку водій автомобіля Audi A-6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 здійснював маневр випередження, рухаючись по правій смузі, тому п. 13.2, 14.3 ПДР України не відповідають обставинам даної події. Також вказав, що відповідно до схеми ДТП кінцеве положення транспортних засобів розташовано на роздільному газоні з лівого боку проїжджої частини по ходу руху автомобілів, що свідчить про маневр в ліву сторону транспортних засобів, а саме водій автомобіля Audi A-6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 здійснював випередження, та порівнявшись з передньою частиною автомобіля Renault-Premium-385, державний номер НОМЕР_1 з полу причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 змінив напрямок свого руху ліворуч, після чого скоїв ДТП.

04 жовтня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення до протоколу представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Вороніна В.В. в яких зазначено, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Audi A-6, державний номер НОМЕР_2 , рухаючись по трасі Харків-Дніпро-Сімферополь, при скороченні дистанції до транспортного засобу марки Renault-Premium-385, державний номер НОМЕР_1 з полу причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався по лівій полосі, що не заперечується водієм транспортного засобу марки Renault-Premium-385 та вказується ним у протоколі та його поясненнях, подав світлові сигнали останньому для випередження його без виконання інших маневрів. Але, всупереч п. 11.2 ПДР України, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, продовжував рухатись у лівій полосі при вільній правій смузі для руху. У зв`язку з чим, задля випередження вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 виконав перестроювання у праву смугу та почав набирати швидкість. Вже при випередженні ОСОБА_1 почав перестроюватись у правий ряд де вже був транспортний засіб марки Ауді, що і спричинило зштовхування транспортних засобів та ДТП, як наслідок. Вказав, що в самому протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 погодився з викладеним у ньому та визнав свою вину. Зазначив, що саме порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 10.1 та 10.3 ПДР України призвело до ДТП, а саме водій транспортного засобу марки Renault-Premium-385, не переконавшись у безпечності свого маневру, перестроївся у правий ряд де вже був транспортний засіб марки Ауді, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів. Тому, вважає, що наявні усі належні та достатні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в скоєному адміністративному правопорушенні вину не визнав, вказав суду, що він рухався по трасі Харків-Сімферополь на автомобілі марки Renault-Premium-385, державний номер НОМЕР_1 з полу причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 по лівій смузі руху, оскільки на правій смузі були ділянки дороги з поганим покриттям. Потім він помітив, що по заду у лівій смузі наближається автомобіль, який йому поблимав світлом фар, а потім відразу почав випередження його автомобіля по правій смузі. Під час випередження, водій автомобіля Ауді не впорався з керуванням та його автомобіль кинуло під колеса його автомобіля, внаслідок чого сталася ДТП. Зазначив, що викладене в протоколі про адміністративне правопорушення відповідає дійсності.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Пихтін К.В. в судовому засіданні зазначив, що після ДТП було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. Відносно ОСОБА_2 постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю складу правопорушення. Дана постанова набрала чинності 17.12.2021 на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду.

Постановою від 21.10.2021, за клопотанням адвоката Дзись О.М., була призначена судова автотехнічна експертиза.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-21/24428-ІТ від 21.04.2022, згідно пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля Audi A-6 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Audi A-6 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти виникненню події ДТП шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля Audi A-6 ОСОБА_2 убачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. У діях водія автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 не вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Згідно пояснень ОСОБА_2 вбачається, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Audi A-6 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти виникненню події ДТП шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «Чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути виникнення даної ДТП?», не є можливим. У діях водія автомобіля Renault-Premium-385 ОСОБА_1 убачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання: «В чиїх діях вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням ДТП (у відношенні ОСОБА_2 )?», не є можливим.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУПАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративні відповідальність.

Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом, який розглядає справу.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому суд вважає за необхідне їх застосувати при розгляді справи, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №162566 від 11.07.2021; схемою ДТП; фотолюстраційними таблицями із зображенням транспортних засобів учасників ДТП; актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 11.07.2021, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-21/24428-ІТ від 21.04.2022.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-21/24428-ІТ від 21.04.2022, має місце обоюдна вина учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.07.2021.

Враховуючи вказаний висновок, який не суперечить іншим доказам по справі, суд приходить до висновку, що ДТП відбулось внаслідок обоюдного недодержання водієм ОСОБА_1 п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України та водієм ОСОБА_2 п. 12.3 ПДР України.

Отже, в діях водія ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але питання про притягнення його до адміністративної відповідальності вирішено Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 11.07.2021, тому строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що події за скоєне адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП мали місце 11.07.2021, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №162566 від 11.07.2021, а адміністративний матеріал після проведення експертного дослідження на адресу суду надійшов 19.08.2022, таким чином, на момент розгляду справи судом строки накладення адміністративного стягнення вже сплинули, а тому з огляду на вимоги п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Щодо стягнення витрат на залучення експерта, суддя виходить з наступного.

У даному випадку, при вирішенні питання щодо відшкодування витрат за проведення судової експертизи, суддя вважає, що необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Частиною першою ст. 122 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає порядок стягнення витрат на залучення експерта, суддя вважає за необхідне застосувати аналогію закону та стягнути з ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № №СЕ-19/121-21/24428-ІТ від 21.04.2022 у сумі 2745 гривень 92 копійки.

Керуючись ч. 2 ст. 38, ст. 124, п. 7 ст. 247, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст.38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 2745 гривень 92 копійки.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Крапівка