Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
27.09.2022 Справа №: 375/1136/21
провадження 3/368/9/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 рокум. Кагарлик

Кагарлицький районний суд Київської області

в складі : головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Кобенко О.Т.

з участю прокурора Побірайко Ю.О.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Литвина О.В. авоката Клапчука Ф.П.

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обіймаючого посаду депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Кагарлицького районного суду Київської області одночасно надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головуючим суддею у яких визначено суддю Шевченко І.І., а саме: за ч.1 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 663 від 10.09.2021 року) справа № 375/1136/21 та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 664 від 10.09.2021 року) справа № 375/1137/21.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 28.04.2022 року справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП № 663 від 10.09.2021 року, гр. ОСОБА_1 , будучи депутатом Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог пп. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив селищну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, які виникли перед винесенням на голосування питання за заявою директора підприємства ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» належного його рідному брату ОСОБА_2 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП № 664 від 10.09.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Рокитнянської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. З ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35-1 Закону вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 23.04.2021 року брав участь у голосуванні та прийнятті рішення №495-07-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», власником якого є його рідний брат ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, не визнав та пояснив, що 23.04.2021 року він, виконуючи обов`язки депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області взяв участь у голосуванні та прийнятті рішення №495-07-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», проте будь-якої неправомірної мети не переслідував, задоволенню приватного інтересу свого брата ОСОБА_2 не сприяв, а мав на меті вирішити питання про належне оформлення земельної ділянки у АДРЕСА_2 , яка наразі належним чином не оформлена та, як наслідок, орендна плата за її користування у встановленому законом порядку не сплачується. Також додав, що на сесії сільської ради не вирішувалось питання про передання земельної ділянки у приватну власність чи в оренду, а лише надавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, тобто юридична доля земельної ділянки жодним чином не вирішувалася, а тому не вважає свої дії неправомірними та переконаний, що діяв в інтересах селищної ради.

У судовому засіданні прокурор Побірайко Юрій Олександрович підтримав вказані вище протоколи та зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він, будучи депутатом Рокитнянської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив селищну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, взяв участь у голосуванні та прийнятті рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, власником якого є його рідний брат ОСОБА_2 , тобто фактично вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Клапчук Федір Петрович надав письмові пояснення, згідно з якими у діях ОСОБА_1 немає ознак складу адміністративного правопорушення, оскільки для встановлення факту наявності реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а й слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, перечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Отже, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, а необхідно встановити чи суперечить він службовим чи представницьким повноваженням, чи може така суперечність реально вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Матеріали справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування. Так, в матеріалах відсутні дані про те, що прийняття рішення Рокитнянською селищною радою Київської області відбулося за наявності суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість прийнятого рішення. Голосування ОСОБА_1 за рішення про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки заявою директора підприємства ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», належного його рідному брату ОСОБА_2 , ніяким чином не вплинуло на кінцевий результат голосування всіх присутніх депутатів, оскільки переважна їх більшість голосувала саме за надання такого дозволу. На підставі наведеного, просив закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Адвокатом Клапчуком Ф.П. було надано в судовому засіданні копію постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 02 серпня 2022 року у справі №375/1071/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. З даної постанови вбачається, що за подібних обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 обіймаючи посаду директора-працівника під час здійснення голосування на сесії селищної ради виконував покладені на нього представницькі повноваження депутата селищної ради і не мав особистого приватного інтересу в отриманні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, оскільки він не виступає кінцевим вигодонабувачем по цьому питанню та не отримав особистих благ.

Вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , прокурора Побірайко Ю.О. та захисника ОСОБА_1 адвоката Клапчука Ф.П., приходжу до наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП № 663 від 10.09.2021 року, гр. ОСОБА_1 , будучи депутатом Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог пп. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив селищну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, які виникли перед винесенням на голосування питання за заявою директора підприємства ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» належного його рідному брату ОСОБА_2 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП № 664 від 10.09.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Рокитнянської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, в порушення вимог п. З ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 35-1 Закону вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 23.04.2021 року брав участь у голосуванні та прийнятті рішення №495-07-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», власником якого є його рідний брат ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до Рокитнянської селищної ради Київської області від 04.12.2020 р. № 02 «Про підсумки виборів і визнання повноважень депутатів Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області», визнано повноваження депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області восьмого скликання ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1 є депутатом Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області та особою, на яку поширюються дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшість депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у голосуванні та прийнятті рішення №495-07-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», власником якого є ОСОБА_2 .

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.04.2021 р., ОСОБА_2 є засновником та кінцевим бенефеціарним власником ТОВ «ТКС-ТРЕЙД».

Згідно ч.1ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно ч.2 ст.35 -1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

За змістом абз.11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з диспозицією ч.1, ч.2ст.172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п/п «в» п.1 ч.1ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі і посадові особи органу місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ч.1 ст.1ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст.28 Закону України «Про запобігання корупції`і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1ст.172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфліктуінтересів. Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

При вирішенні питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним норм чинного законодавства.

Так, суд приходить висновку, що необхідними ознаками реального конфлікту інтересів є наявність приватного інтересу, цей інтерес має суперечити службовим чи представницьким повноваженням та така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, а необхідно встановити чи суперечить він службовим чи представницьким повноваженням, чи може така суперечність реально вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містяь даних, які свідчили б про те, що в діях ОСОБА_1 був наявний приватний інтерес, який вплинув на об`єктивність та неупередженість його дій. Про відсутність у ОСОБА_1 приватного інтересу при голосуванні "за" надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки також свідчить той фактор, що відповідно до чинного законодавства, в нього не було законних підстав проголосувати «проти» або утриматись від голосування. Повноваження ради в цьому питанні не були дискреційними, а, отже, рада була зобов`язана надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. ОСОБА_1 приймав рішення виключно в інтересах громади, про що свідчить кінцева мета прийняття рішення отримання громадою орендної плати за користування земельною ділянкою. До того ж, як свідчать результати голосування істотно простежується переважна більша кількість депутатів які проголосували «за» надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки заявою директора підприємства ТОВ «ТКС-ТРЕЙД». Це дає змогу зробити висновок, що голос ОСОБА_1 не був вирішальним та не міг вплинути на результат голосування, а рішення приймалися колегіально.

Крім того, застосування норми про вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, взагалі не може підходити під ситуацію, коли причинно-наслідковий зв`язок полягає у голосуванні «за» і прийнятті рішення щодо надання дозволу на розроблення технічної документації. У рішенні йдеться лише про надання дозволу (дозвіл сам по собі не є будь яким матеріальним благом чи вигодою), земельна ділянка не вибула із комунальної власності, і навіть не передана в користування. Тож, у разі виготовлення, технічна документація ще підлягала б затвердженню радою (лише тоді можливі настання наслідки: передача в користування, власність земельної ділянки).

Тому, в даному випадку не вбачається ознак реального конфлікту інтересів, відсутня суперечність між наявним приватним інтересами особи та представницькими повноваженнями і безпосередньо не впливає (не вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинуватість до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що виливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що рішення №495-07-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» у прийнятті якого брав участь ОСОБА_1 , було необ`єктивним або упередженим, що таким рішенням завдамо шкоди інтересам служби та органу місцевого самоврядування та ОСОБА_1 чи іншими особами було отримано будь-яку неправомірну вигоду внаслідок прийняття цього рішення.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при неповідомленні селищної ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів та голосуванні за рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 відсутня суперечність між його особистими інтересами та його службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом депутата ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями з вирішення питання щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею зазначеного рішення, тобто не вбачається ознак реального конфлікту інтересів та отримання ОСОБА_1 чи іншими особами неправомірної вигоди внаслідок дій ОСОБА_1 .

Таким чином, зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом депутата Рокитнянської селищної ради ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення Рокитнянської селищної ради. Крім того, внаслідок прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_2 за заявою ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» ні ОСОБА_1 , ні його бран ОСОБА_2 безпосередньо не отримали особистих благ та та наявність родинних зв`язків між зазначеними особоми не вплинула на об`єктивність або упередженість під час виконання ОСОБА_1 наданих йому службових повноважень.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, оскільки за даних обставин не вбачається наявності реального конфлікту інтересів.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст.2,7,9,172-7,221,245,247,251,252,278-280,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити адміністративне провадження за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАПу зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушеньвідповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.І. Шевченко