СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 3/759/5467/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Святошинського УП ГУНП у м. Києві за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської області, громадянки України, працюючу помічником вихователя у закладі дошкільної освіти № 95, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

до суду з Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 184 КУпАП, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 489493 від 29.08.2022.

З протоколу встановлено, що 15.08.2022 о 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого неповнолітній, перебуваючи поблизу СЗШ № 222 у м. Києві здійснив погрози відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та заставив його стати на коліна. Вбачаються ознаки порушення за ч. 1, 2 ст. 150 СК України, чим вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Дії правопорушниці працівниками поліції кваліфіковані за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат свою вину відносно вчиненого адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки належно виховує свого сина. Пояснивши, що її син того дня був із друзями, які своїми діями спонукали ОСОБА_3 стати на коліна та вибачитись перед ними за те, що він також із своїми друзями плювалися із верхнього поверху на них до низу. Тобто, вважає, що це дитячи відносини між однолітками і батьки не повинні втручатись у їх середовище. Здивована, що слідчий направив документи до суду лише відносно неї та її сина, хоча під час скоєння події були і інші діти.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що дійсно ОСОБА_2 засмутився коли зверху на нього плюнули, підійшов до ОСОБА_3 щоб той вибачився попрохавши кривдника стати на коліна. При цьому, свідок ОСОБА_4 пригрозив ОСОБА_3 , що зштовхне його зі сходів і відбудеться перелом хребтів у разі його відмови, але це все відбувалось як жарт, оскільки вони та друзі ОСОБА_3 сміялися.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала аналогічні свідчення ОСОБА_4 , додавши, що все це сприймала як жарт, а на запитання суду щодо зняття події на відеокамеру власного телефону не змогла пояснити мотиви, підстави та мету здійснення такого вчинку.

Мати потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні подала заяву, що, до ОСОБА_1 та її сина претензій не має, оскільки після свідчень інших учасників події у неї склалася думка, що повинні відповідати свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , саме в їх діях вбачався «булінг» до її сина, а не жарт як стверджують свідки.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, мати потерпілого, суд приходить до наступного.

Частина 1ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків.

Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повинно бути доведено, які саме обов`язки не були виконані нею і яким законодавством передбачене їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну "законодавство" визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 КУпАП.

Згідност. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Разом з тим, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, інспектором вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина та яких саме обов`язків така особа не виконала. Тобто інспектором не розкрито суті адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно правопорушниці в порушення вимог ст. 251 КУпАП інспектором не зібрано доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. В матеріалах справи не зазначено свідків, які б підтверджували факт вчинення правопорушницею адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень.

Суд звертає увагу, на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може ґрунтуватись лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 7, 9, 247, 284, ч. 3 ст. 184 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Оксана УЛ`ЯНОВСЬКА