490/8541/21 від22.02.2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________________
Справа № 490/8541/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., при секретарі Ребрині Д.О., за участю прокурора Омелян А.В., особи стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративного протоколу про вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172 - 6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

11.10.2021р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, згідно якого остання, будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог ст. 46 ЗУ "Про запобігання корупції", подала декларацію після звільнення за 2020 рік із завідомо недостовірними відомостями, які відрізняються від достовірних на суму 598 400 грн. за наступних обставин.

Відповідно до розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 02.12.2019 № 296-рк ОСОБА_1 призначено на посаду заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації.

Згідно з розпорядженням голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 24.12.2020 № 307-рк ОСОБА_1 звільнено з посади заступника голови Миколаївської обласної державної адміністрації.

З огляду на зміст примітки до ст. 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відносяться, зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", а також керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя.

Таким чином, відповідно до п.п. "и" п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 45 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

На виконання вимог ч. 2 ст. 45 Закону ОСОБА_1 16.01.2021 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію після звільнення за 2020 рік (унікальний ідентифікатор документа - 2f41b512-48b1-4а92-b699-2b5633b 15с72).

На підставі абз. 2 ч. 1 ст. 51-3 Закону, п.п. 1 п. 2 розділу II Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 №26/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2021 за № 158/35780, Національним агентством у порядку черговості відібрана для проведення повної перевірки декларація після звільнення за 2020 рік, подана ОСОБА_1 як особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення перевірок від 23.04.2021 уповноваженою особою Національного агентства - головним спеціалістом другого відділу Управління проведення обов`язкових повних перевірок ОСОБА_2 проведено повну перевірку декларації, яка згідно з вимогами абз. 2 ч. 1 ст. 51-3 Закону полягала у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів.

Перевіркою встановлено, що у розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про квартиру загальною площею 35,2 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві користування, яке виникло у зв`язку із зареєстрованим місцем її проживання за вказаною адресою.

Під час перевірки встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас суб`єкт декларування з 26.01.2016 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацію, отриманою від Державної міграційної служби України.

Крім того, інформація про те, що суб`єкт декларування зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується відомостями, відображеними в особовій картці працівника, яка складена 23.10.2019 та підписана ОСОБА_1 24.12.2020, копія якої надана Миколаївською обласною державною адміністрацією, а також копією сторінок паспорта ОСОБА_1 , які містять відомості про зареєстроване місце проживання.

Згідно з інформацією, наданою Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість однокімнатної квартири загальною площею 35,2 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 26.01.2016 (дата набуття права користування на квартиру суб`єктом декларування) може становити від 598 400,00 грн. до 630 080,00 гривень.

Таким чином, на думку особи, яка склала адміністративний протокол, ОСОБА_1 у Розділі 3 декларації зазначила недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 598 400,00 грн., чим не дотримала вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

У судовому засіданні прокурор Омелян А.В. вказала, що наявних у матеріалах протоколу доказів достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172 - 6 КУпАП та призначення останній стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 17 000 грн. В обґрунтування своєї позиції надала правовий висновок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти обставин правопорушення викладених у адміністративному протоколі, свою провину не визнала. Пояснила, що дійсно прописана за адресою: АДРЕСА_2 , але протягом 2020 року там не проживала. Таким чином згідно роз`яснень НАЗК від 05.01.2021р. не повинна була відображати відомості про вказаний об`єкт нерухомості у Розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації. Окрім того зазначена квартира на праві власності належить її синові ОСОБА_3 згідно відповідного договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально від 19.12.2015р., де у п. 2.3 за Звітом про оцінку майна, оціночна вартість квартири становить 117 638 грн., що менше за 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно до примітки до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд закрити провадження по справі у зв`язку в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дрслідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та матеріали, які надані в судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року та "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Диспозицією ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 стверджувала, що прописана за адресою: АДРЕСА_2 , однак дана квартира на праві власності належить її синові ОСОБА_3 та сама ОСОБА_1 не проживала там протягом 2020 року, що згідно роз`яснень НАЗК від 05.01.2021р. звільняє її від обов`язку відображати відомості про вказаний об`єкт нерухомості у Розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки з аналізу положень ч. 1 ст. 46 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", у декларації зазначаються відомості про задеклароване (зареєстроване) місце проживання суб`єкта декларування та/або членів його сім`ї, а також об`єкти нерухомості, які належать суб`єкту декларування та/або членам його сім`ї на праві власності, або перебувають у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Окрім того у судовому засіданні ОСОБА_1 вказувала про те, що в її діях відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, оскільки сума не задекларованої квартири є меншою, ніж 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Надаючи оцінку зазначеному твердженню, суд керується наступним.

Так, у примітці до статті ч. 4 ст. 172 - 6 КУпАП, зазначено, що відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Варто зазначити, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації, поданій 16.01.2021р., стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, Національне агентство з питань запобігання корупції керувалося терміном "прожитковий мінімум для працездатних осіб" у розмірі, який діяв станом на дату подання декларації.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 становив 2270,00 гривень.

Отже, відповідальність за ч. 4 ст. 172 - 6 КУпАП у даному випадку настає в разі, якщо недостовірні відомості у декларації особи відрізняються від достовірних на суму від 227000 гривень до 1135000 гривень.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №42-01/49/21 від 11.10.2021р. вбачається, що при визначенні суми розбіжності між достовірними та недостовірними відомостями щодо вартості майна (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ), особа яка складала адміністративний протокол керувалася інформацією наданою Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, згідно якої вартість однокімнатної квартири загальною площею 35,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 26.01.2016 (дата набуття права користування на квартиру суб`єктом декларування) може становити від 598 400,00 грн. до 630 080,00 гривень.

Аналізуючи наведений лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вих. №8255-21 від 05.07.2021р. вбачається, що визначення вартості об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 35,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за період з 26.01.2016р. по 31.12.2020р. здійснювалося на підставі аналізу пропозицій до продажу житлової нерухомості у м. Херсон, зокрема у Суворівському районі, відповідно до зазначеної у доступних джерелах інформації. Таким чином було встановлено, що середньостатистична вартість 1 кв.м. зазначеного майна знаходилась в такому ціновому діапазоні: в цінах станом на 26.01.2016р. - від 17 000 грн./м.кв. до 17 900 грн./м.кв.; в цінах станом на 31.12.2020р. - від 17 930 грн./м.кв. до 18 870 грн./м.кв. З огляду на викладене, встановлено, що вартість зазначеної квартири загальною площею 35,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в середньому могла знаходитись в наступному ціновому діапазоні: в цінах станом на 26.01.2016р. - від 598 400 грн. до 630 080 грн.; в цінах станом на 31.12.2020р. - від 631 136 грн. до 664 224 грн.

Таким чином вбачається, що наведені відомості щодо визначення вартості об`єкта нерухомого майна ґрунтувалися на середньоринкових цінах з доступних джерел інформації, без урахування правовстановлюючих документів або документів про оцінку на таке майно. Таким чином визначений у протоколі розмір недостовірності відомостей на суму 598 400 грн. є безпідставним та ґрунтується на припущеннях, отже не може бути покладений в основу доведення провини ОСОБА_1 .

Разом із тим ОСОБА_1 у судовому засіданні надала копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріально засвідченого від 19.12.2015р. За вказаним договором гр. ОСОБА_4 (Продавець) передає у власність ОСОБА_3 (Покупець) у власність майно (квартира АДРЕСА_3 ). Пунктом 2.3 Договору визначено, що згідно із Звітом про оцінку майна, виконаною ПП "ВІ АЙ ПІ ДЕПАРТАМЕНТ" від 07.12.2015 року, оціночна вартість відчужуваної квартири становить 117 638 грн.

З урахуванням наведених даних Договору вбачається, що сума відомостей, яка б підлягала декларуванню та не задекларована, становить 117 638 грн., що менше ніж 227000 гривень (100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2021р.), внаслідок чого в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172 - 6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, суддя вважає недоведеним поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 7, 172-6, 247, 252, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, чи її захисником.

Суддя С.М. Скрипченко