Справа № 397/473/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 смт. Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Івченко П.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю учасників судового провадження:

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого, адвоката Сімукової Т.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

12.08.2022 о 17:40 год. на автодорозі Н01, 254 км + 100 м, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 при здійсненні обгону на перехресті не переконався в безпеці свого маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.2; 14.6А ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 12.08.2022 близько 17:40 год. він рухався з м. Ірпінь до м. Олександрія по автодорозі Н01, 254 км + 100 м на автомобілі «Ford Kuga», який належить ОСОБА_3 . Швидкість руху складала близько 80 км/год. Разом з ним в автомобілі перебувала дружина, донька, батько та матір. По обидва боки дороги були дерева та кущі. Будь-які знаки, які регулюють дорожній рух були відсутні, в тому числі знаки, які попереджають про перехрестя чи населені пункти. Перед ним їхав автомобіль «Chevrolet Aveo» під керуванням ОСОБА_4 . Коли закінчилась суцільна смуга руху, він вирішив здійснити обгін вказаного автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху. Порівнявшись з автомобілем «Chevrolet Aveo» він помітив, що водій вказаного транспортного засобу почав з`їжджати на зустрічну смугу руху, по якій він рухався. Він почав подавати звуковий сигнал та гальмувати, але незважаючи на це відбулось зіткнення автомобілів. Внаслідок таких дій автомобілі відкинуло у лівий бік, де вони зупинились. При цьому додав, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були порушені його права, зокрема: після складання схеми ДТП працівники поліції відмовили сфотографувати схему, що є порушенням п. 3 Розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1995 від 07.11.2015; порушено право на отримання пояснень свідків, а саме його рідних; окрім цього, вказав, що сигналу повороту потерпілий не подавав, та коли він прийняв рішення здійснити обгін, перехрестя він не бачив, оскільки по обидва боки дороги були дерева та кущі, при цьому знаки були відсутні. Умислу в нього на порушення ПДР України не було. Вважає, що потерпілий ОСОБА_4 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 12.08.2022 близько 17:00 він рухався на власному автомобілі «Chevrolet Aveo» з смт. Олександрівка в с. Цвітне. Попереду нього їхали бензовози, та оскільки йому потрібно було повертати ліворуч в бік с. Цвітне, він знизив швидкість до 30-40 км/год. При цьому, за 250-300 м до перехрестя увімкнув лівий покажчик повороту. Позаду нього їхав білий автомобіль, імовірно за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Побачивши, що на зустрічній смузі руху відсутні автомобілі, він почав здійснювати поворот ліворуч, пересікши переривчасту лінію стався удар, і він з`їхав на узбіччя, та у подальшому зупинив автомобіль. При цьому вказав, що знаків перехрестя не було, він кожного дня протягом року їздить з смт. Олександрівка в с. Цвітне, за кермом не розмовляв по телефону, перед поворотом ліворуч він дивився у дзеркало та бачив автомобіль білого кольору на його смузі руху, який їхав далеко від нього

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, його представника, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Винуватість правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 057143 від 12.08.2022, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1), схемою місця ДТП від 12.08.2022 із якої убачається взаємне розташування транспортних засобів після ДТП (а.с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 5), відеозаписом, наданим працівниками поліції, на якому відображено місце ДТП (а.с. 27), фотознімками автодороги Н01 та пошкоджень транспортних засобів, що вказує на те, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 14.2 ПДР України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Пунктом 14.6А ПДР України передбачено, що обгін заборонено на перехресті.

Аналіз наявних у справі доказів, які дослідження судом безпосередньо в судовому засіданні, дає всі підстави вважати, що саме невідповідні п. 14.2 та 14.6 А ПДР України дії ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, повністю доведена у судовому засіданні. Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 з приводу того, що через густу рослинність дерев та кущів він не бачив перехрестя, виходячи з наступного.

Як вказав у судовому засіданні сам ОСОБА_1 , коли закінчилась суцільна смуга руху, він вирішив здійснити обгін вказаного автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху. Порівнявшись з автомобілем «Chevrolet Aveo» він помітив, що водій вказаного транспортного засобу почав з`їжджати на зустрічну смугу руху, по якій він рухався. Він почав подавати звуковий сигнал та гальмувати, але незважаючи на це відбулось зіткнення автомобілів. Внаслідок таких дій автомобілі відкинуло у лівий бік, де вони зупинились. Тобто, сам правопорушник стверджує, що обгін він розпочав одразу після закінчення суцільної смуги руху.

При цьому, як убачається з відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, суцільна смуга руху закінчується одразу перед перехрестям, видимість якого, за умови початку обгону після закінчення суцільної смуги руху, добре проглядається.

Той факт, що не було попереджальних знаків про перехрестя, а тому правопорушник не міг його бачити, на переконання суду не вказує на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній факт порушення ПДР України, оскільки відповідно до п. 2.3 ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що у нього не було умислу на порушення ПДР України, тобто на вчинення адміністративного правопорушення, то суд звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП характеризується не тільки наявністю вини у формі умислу, а ще й у формі необереженості.

Суд не погоджується з твердженням ОСОБА_1 з приводу того, що в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП є невідповідні п. 10.1 ПДР України дії водія ОСОБА_4 , виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Натомість, п. 14.6 ПДР України передбачено, що водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Аналіз наведених вимог ПДР України дає підстави прийти до висновку, що перед зміною напрямку руху, зокрема повороту ліворуч, водій транспортного засобу повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме: зустрічним транспортним засобам і у разі при виконанні повороту ліворуч не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.

У судовому засіданні встановлено, що проїжджа частина складається з двох смуг руху, по одній в кожному напрямку. При цьому, місцем зіткнення є зустрічна смуга руху по напрямку руху обох автомобілів які є учасниками ДТП, а відтак є всі підстави вважати, що водій ОСОБА_4 при виконанні повороту ліворуч мав дати дорогу виключно зустрічним транспортним засобам, а ніяк не ОСОБА_1 , який рухався позаду нього.

З приводу того, що працівники поліції при складанні адміністративних матеріалів не надали змогу здійснити фото фіксацію схеми ДТП, то суд зазначає, що вказаний факт жодним чином не впливає на обставини справи, ураховуючи те, що ОСОБА_1 ознайомився із вказаною схемою, що підтверджується його підписом. При цьому, жодних заперечень ОСОБА_1 щодо неправильності складання схеми ДТП в матеріалах справи немає, та останній у судовому засіданні на них не вказував. Факт порушення такого права ОСОБА_1 не може слугувати підставою для закриття провадження у справі.

Окрім цього, суд зауважує, що правопорушник та потерпілий надали суду різні пояснення з приводу наступного. Так, потерпілий у судовому засіданні вказав, що перед поворотом ліворуч, за 250-300 м він увімкнув лівий покажчик повороту. Натомість, правопорушник у судовому засіданні стверджував, що перед здійсненням обгону, він переконався, що автомобіль, який рухався на його смузі руху попереду, жодного покажчику повороту не вмикав, у зв`язку із чим він і прийняв рішення про безпечність вказаного обгону. Так, враховуючи те, що вказані показання є взаємопротилежними, суд позбавлений можливості точно та достовірно встановити вказаний факт, а саме чи вмикав потерпілий лівий покажчик повороту чи ні.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України"(ЗаяваN63566/00) від 18 липня 2006 року, у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» за заявою №4909/04 від 10 лютого 2010 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Тож згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку з приводу необхідності визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі визначеному в санкціївказаної статті КУпАП України, яке буде необхідним та справедливим у даному випадку, а також запобігатиме вчиненню правопорушником та іншими особами нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративні правопорушення у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення та становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 124, 279-280, 283-285, 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Штраф необхідно сплатити на рахунок: код отримувача ГУК в Кіровоградській області /21081300, код отримувача (ЄДРПОУ):37918230, МФО 899998, рахунок отримувача UA0011001, код класифікації доходів бюджету - 21081300, «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова буде направлена для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Роз`яснити правопорушнику, що на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, який необхідно сплатити на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783,банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді може бути оскарженою до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя:/підпис/ П.О. Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2022 року набрало законної сили.

Помічник голови

Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Д.Ю. Стеценко

Копію засвідчено «___»________________2022 року.