КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1982/2022 Головуючий суддя у суді першоїінстанції: Хрипун С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника Сокура С.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Сокура Сергія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.12.2021 року о 00 год. 03 хв. керувала транспортним засобом «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Васильківська у с. Новосілки Фастівського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи проїхати в медичний заклад до лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовилась в присутності свідків, що зафіксовано відеозаписом, чим порушила п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Сокур С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022 скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відеозапис, наявний в адміністративних матеріалах, є недопустимим доказом, оскільки не відтворює реально обставини події, складається із вибіркових «нарізок», які не містять дати та часу події, не з`ясовано яким технічним засобом зроблений відеозапис. Наполягає, що ОСОБА_1 інспектори поліції зупинили о 00 год 03 хв. 04.12.2021 року, згідно з датою та часом, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення й пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння близько 5-6 години ранку, тобто більше ніж 2 години з моменту виявлення підстав для проходження огляду. Крім того, апелянт вказує на те, що свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, як особи у присутності яких вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, приїхали на місце події разом з іншим екіпажем патрульної поліції, а тому, є сумніви щодо їх неупередженості, на відеозаписі особи їх не встановлені та їх присутність не зафіксована.

Водночас апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що вчасно про дату та час судового засідання повідомлена не була, оскільки судову повістку про судове засідання на 02.06.2022 року отримала тільки 18.06.2022 року через поштову скриньку простою кореспонденцією; конверт, яким була направлена судова повістка ОСОБА_1 , не містить штампу з датою відправлення даного конверту Києво-Святошинським районним судом Київської області. З оскаржуваною постановою ознайомилися лише 20.06.2022 року через Єдиний державний реєстр судових рішень, оскільки копію судового рішення у передбачений законом порядку їй не було надіслано.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року, оскільки матеріали справи не містять даних на спростування обставин, вказаних апелянтом, а наведені ним обставини є такими, що об`єктивно унеможливили оскарження судового рішення у передбачений законом строк.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Сокура С.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в адміністративних матеріалах докази, у тому числі відеозапис, який міститься в адміністративних матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 077614 від 04.12.2021 року о 00 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 04.12.2021 року о 00 год. 03 хв. керувала транспортним засобом «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Васильківська у с. Новосілки Фастівського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи проїхати в медичний заклад до лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовилась в присутності свідків, що зафіксовано відеозаписом, чим порушила п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що дані протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, так як автомобіль під її керуванням зупинено 04.12.2021 о 00 год. 03 хв., а пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння їй запропонували пройти близько 5-6 години ранку, тобто за сплином 2 годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. При цьому, ОСОБА_1 наполягала, що відеозапис зроблено не на бодікамеру, а на не встановлений технічний засіб; він складається із незначної частини окремо вибраних епізодів, що не відтворюють перебіг фактичних обставин події. Також ОСОБА_1 наполягала, що протокол про адміністративне правопорушення складався у її відсутність, а тому вона не могла його підписати, зазначена у протоколі примітка - «відмова від підпису» - не відповідає дійсності.

Як убачається із диску з відеозаписом, який міститься в адміністративних матеріалах, він складається з трьох окремих відеозаписів (епізодів), і за тривалістю запису очевидно відтворюють дуже незначну частину події. Водночас не встановлено, яким технічним засобом здійснювалася відеофіксація; дата та час проведення зйомки на відеозаписі відсутні; з відеозапису не вбачається, у який спосіб ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та свідки, у присутності яких відбувались події.

Тобто, відеофіксація проводилась не безперервно, що є порушенням Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299, і дані, зафіксовані на відеозаписі, не відтворюють реальний перебіг подій.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, відеозапис як доказ, з огляду на вибірковість і нецілісність фіксації події, відсутність даних про технічний засіб, на який здійснювалася фіксація, відсутність часу та дати події, - є недопустимим та унеможливлює спростування доводів апелянта, яка встановлення фактичних обставин щодо дотримання інспекторами поліції положень ст. 266 КУпАП, зокрема порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, послався на письмові пояснення свідків, однак дав їм формальну оцінку без належного аналізу, оскільки вони не узгоджуються із даними відеозапису.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд у присутності свідків проводиться у разі відсутності відео фіксації. У даному випадку події фіксувалися на відео та відеозапис наданий саме працівниками поліції, а тому пояснення свідків не є обов`язковими.

При цьому, із відеозапису не вбачається, у який спосіб встановлені особи свідків, як і їх присутність на місці події.

Твердження апелянта щодо упередженості свідків, які прибули (зі слів ОСОБА_1 ) з іншим екіпажем поліції і є працівниками окремого підрозділу з охорони громадського порядку, дослідженими доказами в адміністративних матеріалах не спростовуються.

З урахуванням наведеного, наявні в адміністративних матеріалах пояснення свідків, не є беззаперечними та допустимими доказами у даній справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Частиною 2 статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив винуватість особи, не з`ясував чи підлягає дана особа адміністративній відповідальності та дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, за стандартом «поза розумним сумнівом» (рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.07.2011).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Докази на спростування доводів апеляційної скарги в адміністративних матеріалах відсутні.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Сокура С.О. задовольнити.

Поновити захиснику Сокуру С.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2022року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Олена СІТАЙЛО