Справа № 354/1436/21
Провадження № 33/4808/604/22
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т.Л.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Дворського В.М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Марчака Ю.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду від 7.09.2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 38 КУпАП закрито провадження щодо нього.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, 29.10.2021 року о 16 год. 01 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-11193 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Шухевича,781 в с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки Фольксваген-Гольф реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність постанови судді, вважає, що постанова винесена з порушенням норм права. Заперечує свою вину у скоєному та зазначає, що в його діях ОСОБА_3 не може бути порушення вимог п.10.1 ПДР України, не з`ясовано всіх обставин справи, траєкторію руху іншого транспортного засобу, який є учасником ДТП, локалізацію та характер пошкоджень транспортних засобів, не дослідив належним чином пояснення свідків, ставить під сумнів висновок експерта в даній справі. Вважає, що його безпідставно визнали винуватим. На думку апелянта дана автопригода не могла відбутися без порушення ПДР України іншим учасником ДТП ОСОБА_2 . Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю події та/або складу адміністративного правопорушення.

До початку розгляду справи по суті потерпілим ОСОБА_2 подано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій не погоджується з твердженнями останнього в своїй апеляційній скарзі та вважає їх безпідставними. Стверджує, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів їх у своїй постанові. Просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дворського В.М. про підтримання апеляції, потерпілого ОСОБА_2 та його представника Марчака Ю.І. про її відхилення, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню.

Суд провів судовий розгляд після закінчення строку давності у цій справі, чим порушив вимоги ст. 247 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу. Однак, оскаржена постанова суду не належить до вказаних категорій, на правопорушника суд не наклав стягнення, тому визнання вини ОСОБА_1 при закритті справи є неправомірним.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності, що у цій справі було порушено судом першої інстанції.

Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.

Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 29.10.2021 року, а постанова судді першої інстанції винесена 7.09.2022 року, тобто з перевищенням 3-х місячного строку давності, то справа щодо ОСОБА_1 мала бути закрита суддею без продовження провадження, без дослідження доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Така позиція судді апеляційного суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП, де однозначно вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк давності. Закінчення строку давності у цій справі було процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, вона підлягала закриттю.

Наявність різної судової практики з цього приводу на переконання судді-доповідача не є підставою для залишення оскарженої постанови суду без змін. Доцільність підтвердження вини особи у таких справах для майбутньої можливої преюдиції при вирішенні цивільних позовів, слід вважати помилковим, оскільки у порядку цивільного судочинства може бути вирішено будь-який цивільно-правовий спір, в тому числі з приводу цієї автоподії, без наявності постанови суду про підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Така позиція апеляційного суду ґрунтується на прямій вимозі закону та є дієвим способом для уникнення судами невиправданого затягування судових процесів за межами строків давності.

Таким чином постанова суду не може залишатись в силі, вона підлягає скасуванню із закриттям справи щодо ОСОБА_1 за строком давності без підтвердження його вини і без його виправдання.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки для визначення наявності чи відсутності складу правопорушення, для зясування вини чи невинуватості іншого водія, необхідно проводити дослідження доказів, на що є зазначена вище процесуальна перешкода.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову судді Яремчанського міського суду від 7.09.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням строку давності накладення на нього адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький