Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7228/21 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. розглянувши апеляційну скаргу захисника Курдася С.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 496 грн. 20 коп.

Згідно постанови суду, 11.11.2021 о 20 год. 25 хв. в м. Бердичеві по вул. Європейська, 40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення захисник Курдась С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року та постанови нову, якою закрити справу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, сформовано висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а за кермом був його напарник - ОСОБА_2 . Коли їх зупинили працівники поліції, то напарник злякався, вискочив з автомобіля, а ОСОБА_1 сів на місце водія.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог статей 256 та 266 КУпАП, а також з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсько препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Такі порушення полягають в тому, що працівники поліції не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_3 , яке останній написав на місці оформлення протоколу. Факт написання вказаних пояснень, підтверджено окрім ОСОБА_3 і свідком ОСОБА_2 , який був допитаний судом. Однак суд першої інстанції протиправно не скерував на доопрацювання протокол.

Судом першої інстанції не надано належної уваги, що інспектором грубо порушено вимоги розділу II Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів Інструкції, а саме : поліцейський не провів огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування MО3 та Держспоживстандартом на місці зупинки т/з.; не використовував спеціальний технічний засіб, який має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; не проінформував ОСОБА_3 про порядок застосування спеціального технічного засобу; огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з не був проведений в присутності двох свідків; результати огляду на стан сп`яніння водія т/з, проведеного поліцейським, не були зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; не був вказаний Акт і долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що суд не надав належної уваги показам свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він керував автомобілем 11.11.2021 р. Поза увагою судом залишено відео докази, з яких чітко видно і чути, що ОСОБА_1 , неодноразово повідомляв поліцейському, що він не керував транспортним засобом.

Посилається на те, що думка суду, що інспектор повинен формально притримуватись вказаної Інструкції є помилковим та не узгоджується з приписами статі 7 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а також приписів статті 266 КУпАП, яка передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї сатті, вважається недійсним.

Разом з тим просить визнати поважною причиною пропуску строку для подання апеляційної скарги та поновити його. В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що згідно Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 09 травня 2022 року затверджена наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 р., Запорізька область фактично віднесена до громад, на якій проводяться воєнні (бойові) дії. Враховуючи викладене, збройну агресію, загрозу життю і здоров`ю, часте відключення світла, перебої з інтернетом, що унеможливило вчасно отримати оскаржувану постанову суду та завчасно підготувати та подати апеляційну скаргу.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Курдась С.О. не з`явилися. Про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Крім того апеляційним судом враховано й той факт, що захисником на попереднє судове засідання (31.08.2022р.) надіслано клопотання про розгляд його апеляційної скарги без участі як його так і ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу підтримують та просили задовольнити її.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а відповідно до положень ст.. 294 даного Кодекса неявка учасників не перешкоджає апеляційному розгляду, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Курдася С.О., які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на оскарження постанови відповідно до положень ст.. 289 КУпАП підлягає поновленню, оскільки причини його пропуску є поважними, апеляційна скарга захисника Курдася С.О. не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати усі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні вказаного правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Пунктом 2.9А ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Обґрунтованість висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №122971 від 11.11.2021 ОСОБА_1 11.11.2021 о 20 год. 25 хв. в м. Бердичеві по вул. Європейська, 40 керував автомобілем DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначений протокол складено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол поліцейським СРПП Бердичівського РВП молодшим лейтенантом поліції Півоваровим В.А. В графі "письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" ОСОБА_1 власноруч зазначив "я не хотів їхати, мене змусив напарник". На звороті протоколу міститься власноручний запис ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витвереження.

При цьому з матеріалів адміністративної справи вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2021 до закладу охорони здоров`я - ЦМЛ м. Бердичів.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2021 № 39, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

З рапорту інспектора СРПП Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Півовара В. від 11.11.2021 вбачається, що 11.11.2021 близько 20 год. 25 хв. під час несення служби спільно з старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , ними було виявлене порушення Правил дорожнього руху по вул. Європейська, 40 в м. Бердичеві водієм ОСОБА_1 . Під час документування правопорушення у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з тим, що прилад "Драгер" знаходився в службовому автомобілі іншого наряду СРПП, який опрацьовував інший виклик та знаходився від них на великій відстані, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №826979 від 11.11.2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено штраф за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова є чинною.

З відеозаписів відеореєстратора патрульної машини та з нагрудної камери патрульного поліцейського, наявних в матеріалах справи, які найоб`єктивніше фіксують подію вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки транспортного засобу до поліцейського зі сторони пасажира вийшов ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 продовжував сидіти за кермом автомобіля. Також зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 після зупинки автомобіля на місці водія, а також зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольною сп`яніння в КНП "Бердичівська міська лікарня". Будь-яких зауважень чи клопотань щодо процедури проходження і результату огляду в медичному закладі ОСОБА_1 на відеозаписах не заявляв.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме вищевказаною постановою та відео, на якому ОСОБА_1 як при складанні постанови за ч.1 ст.122 КУпАП так і при проведенні огляду не заперечував факту керування. На відео зафіксовано, як працівник поліції запитує у ОСОБА_1 куди їхали, на що останній вказав, що їхали скупитися додому та на парковку.

Апеляційний суд визнає безпідставними посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав належної уваги показам свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він керував автомобілем 11.11.2021р., оскільки його покази спростовуються матеріалами справи та наявними в матеріалах справи відеофайлами, в зв`язку з чим розцінив їх як надані з метою намагання посприяти ОСОБА_1 в уникненні від адміністративної відповідальності. З вказаним висновком суду погоджується й апеляційний суд.

Також безпідставними є доводи апелянта, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог статей 256 та 266 КУпАП, а також з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсько препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735, а саме, що огляд на стан сп`яніння поліцейський не провів за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення вказаний довід був предметом розгляду судом першої інстанції та на нього надано обґрунтовану відповідь, з якою погоджується й апеляційний суд.

Так, судом першої інстанції встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 був проведений з неповним дотриманням вимог ст.266 КУпАП, однак таке порушення не є настільки суттєвим, щоб стверджувати про порушення прав особи, що в свою чергу мало б потягнути за собою закриття справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що через відсутність у працівників поліції алкотестера «Драгер», оскільки він перебував у іншого наряду СРПП, який опрацьовував виклик та знаходився від них на великій відстані, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд відразу в лікувальному закладі, на що останній погодився та добровільно пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що огляд в медичному закладі має більш «пріоритетне» значення, оскільки покликаний підтвердити або спростувати результат тесту, проведеного працівниками поліції, або замінити такий тест, коли особа не бажає проходити огляд у працівників поліції. Крім того, такий огляд проводиться незалежними лікарями, які мають відповідну підготовку та не зацікавлені в результатах огляду.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не був проведений в присутності двох свідків є безпідставними, оскільки такий огляд проведено в медичному закладі з відеофіксацією та не вимагає при його проходженні участі двох свідків.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі щодо порушення вимог статей 256 та 266 КУпАП, а також Інструкції на переконання апеляційного суду не спростовують висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином апеляційний суд вважає, що проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося з дотриманням вимог закону, тому вказані докази є належними та допустимими.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно не скерував протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку тим, що працівники поліції не долучили до вказаного протоколу пояснення ОСОБА_3 , яке останній написав на місці оформлення протоколу, апеляційний суд визнає безпідставними.

В матеріалах справи наявна відповідь заступника начальника Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області на запит суду першої інстанції, в якій зазначено, що в Бердичівському РВП відсутні будь які письмові пояснення, зауваження, які за версією сторони захисту, писав на місці оформлення протоколу ОСОБА_1 . Також зазначено, що усі документи та матеріали, які містили інформацію про вказане правопорушення, були долучені до матеріалів справи та направлені на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду. Тому підстав для направлення справи на доопрацювання у суду першої інстанції не було.

Крім того детальні пояснення щодо обставин правопорушення ОСОБА_1 мав можливість надати в суді, будучи присутнім в судовому засіданні.

Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у справі доказам.

Приймаючи рішення, суд 1-ї інстанції дослідивши обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідають вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, переглянувши у судовому засіданні відеоматеріали безпосередньої фіксації події адміністративного правопорушення, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення визначено судом першої інстанції з урахуванням передбаченої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. Тому посилання апелянта на те, що він є водієм та задіяний у перевезенні гуманітарної допомоги та посвідчення водія йому вкрай необхідне не може бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності або для призначення іншого стягнення.

Керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику Курдасю С.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Курдася С.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: