БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1544/22
Провадження № 3/497/858/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 15.08.2022 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Солтанівка Любашівського району Одеської області, з вищою освітою, що обіймає посаду голови начальника Болградської районної військової адміністрації за адресою: Одеська область, м.Болград просп.Соборний,149, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , особа якого підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданий 25.09.1997р. Любашівським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.212-2ч.1п.6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

11.07.2022 року спеціалістом 1-ї категорії відділу охорони державної таємниці УСБУ в Одеській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за №16, згідно якого у червні 2022р., в ході здійснення у Болградській РВА Одеської області експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державою таємницею, встановлено триваюче порушення керівником Болградської РВА ОСОБА_1 , як особою, на яку покладені завдання щодо забезпечення діяльності Болградської РВА Одеської області, пов`язаної з державною таємницею, не вжито передбачені чинним законодавством України заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці, та допущено численні порушення вимог режиму секретності, чим створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації, що зафіксовані у відповідному Акті спецекспертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Так, у вищезазначеному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 скоєно порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці у період з 18.05.2021 до 04.07.2022р. ним порушено взяте на себе письмове зобов`язання громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці (у частині неухильного виконання вимог режимної секретності та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п.3 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», що затверджений Постановою КМУ від 18.12.2013р. за №939, витяг з якого додано до протоколу (надалі Порядок-939), та вимог ст.ст.21,39 ЗУ «Про державну таємницю», якими покладено на керівника обов`язок забезпечення охорони державної таємниці та визначено відповідальність керівника та посадових осіб за порушення встановленого законодавством режиму секретності та не вжито відповідних заходів щодо охорони державної таємниці, а саме:

- у порушення вимог ч.15,16п.42 Порядку-939, в РВА не проводяться навчання співробітників, діяльність яких пов`язана з державною таємницею;

- Інструкція на випадок виникнення надзвичайної ситуації (пожежі, аварії, стихійного лиха, спрацювання сигналізації, тощо), не відповідає вимогам п.228 Порядку-939;

- у порушення вимог п.160 Порядку-939 не проводяться заходи з перегляду грифів секретності;

- перелік режимних приміщень та акт придатності режимного приміщення не відповідають вимогам п.211 Порядку-939;

- у порушення вимог п.98 Порядку-939, доступ у режимне приміщення здійснюється без поіменних списків осіб;

- у порушення вимог п.742 Порядку-939, режимне приміщення не забезпечено необхідною кількістю тари для рятування МИСІ;

- правила внутрішньооб`єктового режиму не відповідають вимогам п.240 Порядку-939;

- правила пропускного режиму не відповідають вимогам п.234 Порядку-939;

- план заходів щодо забезпечення режиму секретності в разі введення правового режиму воєнного або надзвичайного стану не відповідає вимогам п.737 Порядку-939.

Усе це, згідно висновків протоколу, створює передумову (загрозу) до витоку секретної інформації. Крім того, порядок дій посадових осіб щодо здійснення заходів з забезпечення режиму секретності в разі виникнення загрози захоплення МИСІ - не відповідає вимогам п.746-1 Порядку-939, що також створює передумову (загрозу) до витоку секретної інформації.

Крім цього, вказано у протоколі, виявлені й інші порушення вимог Порядку-939, а саме: п.п.54,79,91,117,302, 341, та 767 Порядку-939, що зафіксовані у вищезазначеному Акті від 04.07.2022р. спецекспертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 був сповіщений двічі належним чином, але на призначені час і дату до суду не прибув, докази поважності неприбуття до суду не надав, що свідчить про навмисне затягування строків розгляду справи незважаючи на те, що у телефонному режимі перед початком судового засідання повідомив, що прибути не може, оскільки захворів, в нього є підозра на короновірусну хворобу.

Так, в день судового засідання вранці, у телефонному режимі ОСОБА_1 судом було нагадано про час і дату судового засідання на 16:00 26.09.2022р., в ході розмови ОСОБА_1 не повідомляв про неможливість прибути до суду.

До того ж адвокат, з яким в ОСОБА_1 укладено угоду про надання правової допомоги, і який прибував в післяобідній час до суду для подання клопотання через канцелярію суду, - також не повідомив та надав доказів звернення ОСОБА_1 до лікаря за медичною допомогою.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання у даній справі судом було призначене 15.08.2022р. відразу після надходження її до суду на 08:30 годину 16.08.2022р., проте до матеріалів справи 16.08.2022р. надійшло письмове клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання та надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи з метою підготовки письмових пояснень, оскільки він не визнає своєї вини у скоєнні правопорушення.

Судом було надано таку можливість (а.с.39), що підтверджується фактом відкладення судового засідання більше, ніж на місяць у зв`язку з відпусткою судді на 26.09.2022р., про нові час і дату судового засідання ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, що підтверджується його власноручною заявою (а.с.39).

Тобто, в ОСОБА_1 було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, з якими він і так був ознайомлений, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, що містить викладення та посилання щодо фактичних обставин правопорушення містить його власний підпис з поясненнями (а.с.-5) та його власні письмові пояснення у виді окремого документу (а.с.6-9). Також в нього було й достатньо часу для направлення до матеріалів справи письмових пояснень, як і укладення з адвокатом відповідного договору про надання правової допомоги, на отримання юридичних консультацій, узгодження своєї правової позиції, тощо. Відомостей перебування ОСОБА_1 на лікарняному, у відрядженні, у цей час матеріали справи не містять.

Статтею 268 КУпАП регламентовано, що під час відсутності особи справа може бути розглянута у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Постановою №11 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено наступне.

- Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

- Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

- Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК).

- Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

- Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв`язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

- Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід враховувати важливість предмета розгляду та ступінь ризику для заявника, наприклад, якщо йдеться про справи, що потребують оперативного прийняття рішення; трудові справи, тощо…

- Оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом…. слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

- Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

- Судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

- При цьому необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені. У зв`язку із цим підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно починати у найкоротші терміни після надходження до судді протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

- Суди не повинні ігнорувати факти недотримання встановлених КУпАП вимог, що призвели до порушення строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, вимогами чинного законодавства та судовою практикою визначено, що клопотання про відкладення справи має бути обґрунтованим містити відомості про поважність причини неможливості явки з доказами існування таких причин.

А, стаття 212-2 КУпАП відсутня у переліку статей, що визначені ст.268 КУпАП, під час розгляду за якою справи судом присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання, незважаючи на те, що до матеріалів справи через канцелярію суду 26.09.2022р. надійшло клопотання адвоката Македонського О.І. з відповідними доказами його повноважень ордером, копіями свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та угоди між ним і ОСОБА_1 від 26.09.2022р. про надання правової допомоги, яким захисник просить суд розглянути справу у його присутності та присутності ОСОБА_1 , та відкласти судове засідання, проте, навіть не ознайомившись з матеріалами справи та не з`ясувавши строки перебування її у провадженні суду, що свідчить про обізнаність захисника щодо тривалості провадження, строків виявлення правопорушення, та, незважаючи на закінчення строку розгляду справи вчинення навмисних дій, направлених на несвоєчасний розгляд справи судом, що може мати наслідком закриття провадження за ст.38 КУпАП, чого не може бути невідомо професійному адвокату, та свідчить про зловживання захисником та його підзахисним своїм правом заявляти такі клопотання, адже професійний адвокат має роз`яснити клієнту про існування строків розгляду судом справ та наслідки несвоєчасного їх розгляду та, в разі неможливості своєї участі у судовому засіданні, надати та рекомендувати підзахисному надати суду письмові пояснення або роз`яснити право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18 звертає увагу, що встановлене ч.1ст.268 КУпАП право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на особисту участь при розгляді її справи не є абсолютним. Відкладення розгляду адміністративної справи за клопотанням таких осіб не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах визначених строків, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання захисника про відкладення судового засідання, та про наявність обґрунтованих підстав щодо розгляду справи за відсутністю особи, яка притягується до відповідальності та її захисника, оскільки від них не надходило клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та не надано доказів поважності причин неможливості явки у судове засідання та не повідомлено про існування відомостей і доказів, що спростовують докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вивчивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що додані до нього і містяться в матеріалах даної справи суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-2ч.1 п.6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до Закону України «Про державну таємницю» №3855-ХІІ від 21.01.1994 (надалі Закон), державна таємниця (далі також секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; охорона державної таємниці комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Статтею 18 Закону визначено основні організаційно-правові заходи щодо охорони державної таємниці, а саме метою охорони державної таємниці впроваджуються в тому числі і єдині вимоги до виготовлення, користування, збереження, передачі, транспортування та обліку матеріальних носіїв секретної інформації.

Відповідно до статті 19 Закону єдині вимоги до виготовлення, обліку, користування, зберігання, схоронності, передачі та транспортування матеріальних носіїв секретної інформації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Статтею 21 Закону України «Про державну таємницю» визначено вимоги і положення щодо режимно-секретних органів (РСО).

Так, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України.

До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях із значним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, вводиться посада заступника керівника з питань режиму, на якого покладаються обов`язки та права керівника РСО.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО.

Призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО і їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

РСО комплектуються спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності "цілком таємно", якщо характер виконуваних робіт не вимагає допуску до державної таємниці із ступенем секретності "особливої важливості". Якщо державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа або організація не провадить діяльність із секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "особливої важливості", РСО такого органу, підприємства, установи або організації комплектується спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці зі ступенем секретності "таємно".

Основними завданнями РСО є:

а) недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації;

б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці;

в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї;

г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації;

д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин;

е) організація та ведення секретного діловодства;

(пункт "е" частини восьмої статті 21 із змінами, внесеними

згідно із Законом України від 06.07.2010 р. N 2432-VI)

є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах.

Постановою Кабінету Міністрів України 18.12.2013 року за №939 затверджено «Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (надалі Порядок-939) (а.с.25-35).

Статтею 212-2 ч.1 п.6 КУпАП передбачено відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Даним судовим розглядом встановлено також наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Болградська РВА має ідентифікаційний код №04057103.

Діяльність Болградською РВА Одеської області, що пов`язана з державною таємницею, здійснюється на підставі спеціального дозволу від 14.08.2017 №ОД-3-2017-60, наданого Управлінням Служби безпеки України в Одеській області у порядку, передбаченому ст.20 Закону України «Про державну таємницю», терміном дії до 25.02.2021 (категорія режиму секретності - третя).

Відповідно до Розпорядження Президента України від 12.05.2021 №484/2021-рп (а.с.10), головою Болградської РВА призначено громадянина України ОСОБА_1 , якому, відповідно до розпорядження УСБУ в Одеській області від 10.03.2020 №30-д, надано допуск до державної таємниці за формою 3.

Розпорядженням Болградської РВА від 18.05.2021р. №18/К-2021 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків на посаді голови Болградської РВА (а.с.11), та був повідомлений про відповідальність за порушення законодавства у сфері державної таємниці, про що є його власний підпис у зобов`язанні (а.с.13).

Згідно Акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Болградській РВА Одеської області від 04.07.2022 року №65/11-1352дск(а.с.17-39), за результатами перевірки, що здійснювалася спеціальною експертною комісією УСБУ в Одеській області було встановлено численні порушення вимог режиму секретності за напрямками охорони державної таємниці та виявлені передумови (загрози) до витоку інформації, що зазначені вище, а саме, порушення вимог ст.21 Закону та ряду пунктів Порядку-939. Вказаною комісією також зроблено висновок, що у Болградській районній військовій адміністрації Одеської області створені умови для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, водночас, стан її охорони не в повній мірі відповідає вимогам законодавства про державну таємницю (а.с.14-24).

11 липня 2022 року ОСОБА_1 на ім`я т.в.о. заст.начальника відділу в м.Ізмаїл УСБУ в Одеській області було надано письмові пояснення з приводу вищезазначених порушень чинного законодавства стосовно дотримання вимог щодо охорони державної таємниці, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в ході оформлення матеріалів про виявлене правопорушення були роз`яснені права, визначені ст.ст.10,59,63 Конституції України, у тому числі на правову допомогу, н заперечуючи факту виявлення порушень, зазначених у вищезазначеному Акті спеціальної експертизи, не визнає свою вину у вчиненні діянь (бездіяльності) щодо порушення вимог Порядку, пояснивши наявність порушень недостатністю досвіду в організації режимно-секретної роботи під час воєнного стану, проте акцентував, що ним 24.02.2022р. надано відповідні вказівки та розпорядження щодо знищення секретних документів за його вказвкою (а.с.6-9).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дій/бездіяльності, які призвели до правопорушення, незважаючи на невизнання ним своєї вини, підтверджується переліченими вище доказами, та, зокрема тим, що ним, або будь-якими доказами не спростовується факт наявності та виявлення на момент здійснення спеціальної експертизи порушення вимог чинного законодавства щодо охорони державної таємниці у Болградській РВА.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було вжито передбачені законодавством заходи щодо охорони державної таємниці, внаслідок чого в установі створені передумови (загрози) до витоку секретної інформації, чим порушив взяте на себе письмове «Зобов`язання громадянина України» у зв`язку з допуском до державної таємниці, в частині неухильного виконання режиму секретності та додержання вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, несуть відповідальність згідно із Законом.

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, тому дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП що правильно кваліфіковано протоколом як порушення законодавства про державну таємницю, а саме, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення винному, суд враховує вимоги ст.33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та дійшов висновку, щодо наявність підстав для призначення його ОСОБА_1 у нижній межі санкції ст.212-2ч.1 КУпАП, за якою визнав його виним, у штрафу, що є достатнім для виховання та попередження вчиненню інших правопорушень.

Накладення на правопорушника стягнення в іншому розмірі, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, п.5ч.2ст.4 ЗУ «Про судовий збір», ЗУ «Про державний бюджет» на поточний рік, з правопорушника підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року що, наразі, становить 496,2 гривень.

Керуючись ст. ст. 9-11, 33, 40-1, 212-2, 221, 283-285,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч.1 п.6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у виді десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що: штраф, відповідно до ст.307 КУпАП, має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про його призначення, а в разі її оскарження не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення; штраф вноситься до установи банку України; в разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про його призначення надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленого законом, та стягується у подвійному розмірі разом з витратами на облік правопорушень, що визначаються Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її законним представником шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії, після чого постанова набирає законної сили.

В разі оскарження постанови, вона набирає законної сили в день її перегляду судом апеляційної інстанції в разі залишення її без зміни. Апеляційна скарга, подана з пропуском строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо не заявлено клопотання про поновлення цього строку, а також в разі, якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.В. Кравцова