Постанова

Іменем України

26.09.2022 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, за даними протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 та ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

07 липня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №085891, 30.06.2022р. об 11 год. 00 хв. у місті Львові по вулиці Рубчака 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Ovetto без номерного знаку без посвідчення водія, яке надає право керування трансопртним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Крім того, 07 липня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №085890, 30.06.2022р. об 11 год. 05 хв. у місті Львові по вулиці Рубчака 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Ovetto без номерного знаку без полісу обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1г ПДР України.

Крім того, 07 липня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №085889, 30.06.2022р. об 11 год. 05 хв. у місті Львові по вулиці Рубчака 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Yamaha Ovetto без номерного знаку, тобто на незареєстрованому транспортному засобі у законному порядку, чим порушив п.2.9в ПДР України.

Оскільки три адміністративних протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень, що пов`язані однією обставиною та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження згідно постанови від 26.09.2022 року.

В судові засідання, призначені судом на 25.07.2022р., 08.09.2022р., 26.09.2022р. правопорушник не прибув, хоч належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду шляхом розміщення судових повісток на офіційному веб - сайтті суду, про причини неявки суд не повідомив. Таку поведінку ОСОБА_1 суд розцінює як небажання брати у участь в судовому процесі з метою захисту своїх прав та інтересів, відтак як спосіб уникнення притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами та обов"язками з метою ухилення від адміністративної відповідальності, а відтак вважаю за можливе розглянути справу за відсутності адмінправопорушника за наявними матеріалами справи. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника, враховую те, що згідно протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справ відбудеться у Франківському районному суді м. Львова, що підтверджується його підписом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.6 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Ч.1 ст.13 КУпАП визначено, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Разом з тим, зважаючи на характер вчинених адміністративних правопорушень та поведінку правопорушника, суд не вбачає підстав для застосування заходів впливу, що застосовуються до неповнолітніх.

Оцінивши докази у їх сукупності, беручи до уваги власне переконання, яке ґрунтується на безпосередній перевірці доказів, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, оскільки він керував незареєстрованим транспортним засобом без дозвільних документів.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина правопорушника ОСОБА_1 доведена зібраними у справі матеріалами, що безпосередньо перевірені суддею, дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП кваліфіковані правильно.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням обставин справи, враховуючи особу винного, вважаю, що адміністративне стягнення слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано більш серйозне правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 36, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 та ч.6 ст.121 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев"яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь