ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/7782/20 Номер провадження 33/814/537/22Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, не надав належної оцінки доказам та не звернув увагу на порушення з боку працівників поліції.

Вказував, що метеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом.

Зазначав, що працівники поліції мають упереджене відношення до нього, оскільки постійно його зупиняють із звинуваченням у наркотичному сп`янінні.

Також зазначав, що близько 00:20 год. поліцейські повідомили йому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, доставили до КНП ХОР ОНД, де він прочекав близько 50 хвилин, а з моменту зупинки близько 2 годин, після чого він пішов з медичного закладу.

Разом з тим посилався на те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не містять електронного цифрового підпису та не можуть вважатися належним та допустимим доказом.

Крім того вказував, що свідки, які надавали пояснення, не були допитані у суді першої інстанції.

Зауважував, що працівники поліції на місці не проводили огляд для встановлення ознак наркотичного сп`яніння та не склали акт огляду.

Ураховуючи викладене, прохав постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі за закінченням на момент розгляду строків адміністративного притягнення.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року.

Клопотання обгрунтовував тим, що оскаржувана постанова винесена за його відсутності, після ознайомлення з матеріалами справи, він отримав копію повного тексту постанови.

Вважає, що вищевказані обставини є поважними причинами пропущення строку на апеляційне оскарження, тому він має бути поновленим.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 під час її проголошення присутній не був.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 тримав 15 квітня 2021 року, після чого 22 квітня 2021 року ним подано апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Ураховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом спосіб, у судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки.

В силу ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказані категорії справ не є обов`язковою.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 144741від 23 листопада 2020 року, письмовими поясненнями свідків, рапортами працівників патрульної поліції, відеозаписом від 23 листопада 2020 року.

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеності долученими до протоколу доказами його вини у вчиненні даного правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 144741від 23 листопада 2020 року вбачається, що 23 листопада 2020 року о 01 годині 40 хвилин по пров. Банний, 1 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло,почервоніння шкірного покрива обличча, виражене тремтіння пальців рук.. Водій погодився пройти огляд в КНП ХОР ОНД та в подальшому по вул. Шевченко, 26 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.

Разом з тим на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також такої інформації не містять і самі матеріали справи.

Пояснення свідків містять тільки інформацію про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З рапорту поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка В.В. вбачається, що в складі екіпажу 3202 було зупинено автомобіль VOLKSWAGEN Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушував ПДР.

В подальшому водієві оголосили про виявлення у ознак наркотичного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на що останній відмовився у присутності двох свідків.

Проте у цьому рапорті не зазначено які саме вимоги ПДР України було порушено водієм автомобіля VOLKSWAGEN Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , що ставить під сумнів законність його зупинки.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції не враховано приписи ст. 35 Закону України Про Національну поліцію , якою передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки.

Крім того у протоколі зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння шкірного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук.

При цьому матеріали справи не містять інформації, що працівники поліції проводили ОСОБА_1 огляд для встановлення таких ознак наркотичного сп`яніння, на що останній вказав поліцейським, що зафіксовано на відеозаписі.

Судом першої інстанції проігноровано та порушено загальні засади судового провадження, зокрема, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль