Справа № 581/396/22
Провадження № 3/581/221/22
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2022 року сел. Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінський О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Роменського районного відділу поліції ГУНП України в Сумській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «Агропартнери 2009», до адміністративної відповідальності не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 31 серпня 2022 року о 22 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 на території належного йому господарства, що розташоване в населеному пункті, а саме в АДРЕСА_1 , здійснив постріл з належної йому мисливської зброї - вогнепальної рушниці марки ТОЗ-120-12М-ІЕ, 12 калібру, чим порушив Закон України «Про мисливське господарство та полювання» та вчинив правопорушення, передбачене статтею 174 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, пояснивши, ввечері 31 серпня 2022 року перебував за місцем проживання в будинку по АДРЕСА_1 , який належить його матері, разом з колишньою дружиною ОСОБА_2 та спільним сином, який спав. За домовленістю з нею син протягом цього тижня мав перебувати з ним. Почув сильний стук в двері, вийшли разом з колишньою дружиною та побачили її матір ОСОБА_3 та її співмешканця ОСОБА_4 , які вимагали віддати дитину. Він не погоджувався її віддавати, оскільки син спав, скоро починалась комендантська година. Почалася сварка, декілька разів говорив, щоб прибулі залишили домогосподарство. ОСОБА_4 почав штовхати його, в якийсь момент вдарив по обличчю кулаком, жінки заступили собою, ОСОБА_4 знову вдарив по обличчю кулаком. Він вимагав залишити подвір`я. Але вони на вимоги не реагували, натомість жінки схопили його за руки, а ОСОБА_4 наносив численні удари по голові та обличчю. Відчув різкий біль в правому оці, щелепі та ділянці перенісся, по обличчю потекла кров. Вирвався та побіг до будинку з метою взяти телефон та викликати поліцію. ОСОБА_4 наздогнав та продовжив наносити удари по голові, спині. Відчував, що по обличчю тече кров, майже нічого не бачив правим оком, відчував сильний біль від ударів, думав, що вибите праве око та поламані ніс і щелепа. Розуміючи, що травмований і фізично не взмозі захиститися, а подальше побиття може призвести до тяжких наслідків, в будинку взяв свою мисливську рушницю щоб налякати нападників та вигнати їх із двору. Вийшовши з будинку з рушницею голосно прокричав, щоб всі йшли геть із двору. В цей момент відчув удар ззаду важким предметом по голові і відчув різкий біль, вистрілив у повітря. ОСОБА_4 знову наніс декілька ударів тяжким предметом по голові. Відчув різкий біль у голові, запаморочення, потемніння в очах, зміг повільно дійти до будинку, зателефонував на останній номер матері, щоб викликала поліцію та швидку медичну допомогу, втратив свідомість. Прийшовши до тями, побачив біля себе медичних працівників. В результаті нападу отримав тілесні ушкодження, вважає, що діяв у стані крайньої необхідності і був змушений так вчинити для усунення небезпеки, яка загрожувала його життю та здоров`ю.

Допитана свідок ОСОБА_5 дала показання, що є сусідкою ОСОБА_6 та 31 серпня 2022 року ввечері чула про сварку на території належного йому господарства між ним та матір`ю колишньої дружини, її співмешканцем, в ході сварки ОСОБА_6 неодноразово вимагав від них покинути подвір`я. Потім бачила, як невідомий чоловік з палицею в руках ховався та чекав на Прохорова, а коли він вийшов з будинку, попрямував за ним, після цього чула постріл.

Захисник Воронець Н.Б. висловила позицію про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки той діяв у стані крайньої необхідності і був змушений так вчинити для усунення небезпеки, яка загрожувала його життю та здоров`ю.

Також судом досліджено:

- витяг з ЄРДР від 12 вересня 2022 року, згідно з яким до реєстру були внесені відомості про спричинення в ході сварки ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 31 серпня 2022 року;

- виписку КНП «Липоводолинська лікарня» із медичної картки ОСОБА_1 про те, що він перебував з 1 по 14 вересня 2022 року на стаціонарному лікуванні із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ангіопатія сітківок, гематома, набряк повік зліва;

- фотознімки, на яких зображений ОСОБА_1 із суттєво скривавленими головою та обличчям, гематомами та припухлостями під очима, зображенням медичних швів на ранах голови, синців та інших ушкоджень на тілі.

- письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , які підтверджують здійснення ОСОБА_1 пострілу із рушниці в ході сварки на території належного останньому господарства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, з`ясувавши обставини, які стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1), а згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (частина 1 і частина 2 статті 7 КУпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (стаття 9 КУпАП), а згідно статті 10 КУпАП правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно диспозиції статті 174 КУпАП адміністративна відповідальність настає з об`єктивної сторони за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку (формальний склад).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки, тобто посягання у статті 174 КУпАП буде здійснюватися не тільки на громадський порядок як на безпосередній об`єкт, а й на додатковий громадську безпеку.

Громадський порядок це урегульована правовими та іншими соціальними нормами система суспільних відносин, що забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя і здоров`я, повагу честі та людської гідності, дотримання норм суспільної моралі, а громадська безпека стан захищеності громадянського суспільства, що характеризується відсутністю небезпеки для життя та здоров`я людей, для їх спокою та майнових прав, для нормальної діяльності підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, для цілісності й збереження матеріальних цінностей. Система зв`язків та відносин, яка і представляє суть громадської безпеки, складається відповідно до техніко-юридичних норм під час придбання та використання об`єктів, які становлять підвищену небезпеку для життя та здоров`я людей, майна (державного, колективного чи особистого), а також з початком особливих надзвичайних умов, пов`язаних зі стихійними лихами та іншими надзвичайними обставинами.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його вчинення: 1) населений пункт, тобто частина комплексно заселеної території України, яка склалася внаслідок господарської та іншої суспільної діяльності, має сталий склад населення, власну назву та зареєстрована в порядку, передбаченому законом; 2) відведені для стрільби місця, де її здійснюють з порушенням встановленого порядку, зокрема стрільбища комплекси, що складаються з декількох відкритих тирів; криті (закриті) тири з непробивними стінами і стелею, де поперечні і бокові перехвати не передбачені; напіввідкриті тири з куленепробивними стінами і поперечними перехватами зверху; відкриті ділянки місцевості, що мають кулеприйомні та бокові земляні вали й необхідні зони безпеки. Порушення стрільби можуть проявлятися у стрільбі з несправної зброї або при піднятому білому прапорці, не паралельно директрисі стрільбища, одночасно з різних видів зброї та положень тощо; 3) не відведені для стрільби місця (поза місцями розташування легальних тирів, стрільбищ тощо).

Кожна з перелічених кваліфікуючих ознак становить окрему складову об`єктивної сторони зазначеного правопорушення і обов`язковому встановленню підлягає та обставина, щоб стрільба була проведена із порушенням встановленого законом порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

З огляду на викладене, правопорушення, передбачене статтею 174 КУпАП, є умисним, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 19 КУпАП не є правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. При цьому перевищенням меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові і суспільній шкідливості посягання.

Право на необхідну оборону є одним із найважливіших юридичних інститутів. Очевидним є те, що без права захистити себе, чи свою оселю, майно у людини не може бути спокою, впевненості в безпеці свого життя і здоров`я, недоторканності власного житла.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 342/538/14-к зазначив, що закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя.

Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Різниця між цими інститутами полягатиме лише у різній суспільній небезпечності або шкідливості; в кримінальному законодавстві відповідна норма про необхідну оборону більш конкретизована. При цьому вказані інститути необхідно розглядати як логічне продовження конституційних принципів про право на захист свого життя і здоров`я, власності, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Аналіз вище зазначених норм законодавства необхідно розуміти як право особи на оборону і у випадку посягання на неї, і на її права, у тому числі протиправне посягання на право власності та недоторканність житла. При цьому право на оборону необхідно розуміти не лише як право на втечу чи як право звернутися за допомогою (до інших осіб, органів державної влади), а й активне право на протидію незаконним посяганням. Право на необхідну оборону є природним і невідчужуваним, а також абсолютним правом людини, тобто всі інші особи, у тому числі і представники влади, не можуть перешкоджати громадянину в законному здійсненні права на необхідну оборону. Це право є самостійним, а не додатковим.

Іншими словами, кожний громадянин має право на необхідну оборону незалежно від можливості звернутися за допомогою до органів влади або посадових осіб для відвернення або припинення посягання. При цьому громадянин не зобов`язаний також доводити до відома державних або інших органів чи посадових осіб про вчинений ним акт необхідної оборони, хоча він і вправі зробити таке повідомлення в інтересах своєчасного і правильного вирішення кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначалось вище, право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних підстав: наявність суспільно небезпечного (протиправного, шкідливого) посягання; необхідність його негайного відвернення або припинення. Це стосується випадків, за яких утворюється реальна і безпосередня загроза заподіяння такої шкоди певним об`єктам охорони життю, здоров`ю, майну та ін.

Об`єктом права власності можуть бути: жилі будинки, квартири, дачі, садові будинки; предмети особистого користування і домашнього господарства; продуктивна і робоча худоба; земельні ділянки і насадження на них; засоби виробництва і вироблена продукція; транспортні засоби; грошові кошти, акції, інші цінні папери та інше.

Як було встановлено під час судового розгляду у ОСОБА_1 у дворі за місцем проживання виникла сварка із ОСОБА_4 , в ході якої останній наносив удари в область голови, обличчя, спини, присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 заважали йому захищатись, на неодноразові вимоги покинути подвір`я вони не реагували, при цьому ОСОБА_4 продовжував наносити удари, в тому числі твердим предметом по голові. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 виник намір здійснити постріл з рушниці з метою припинення його побиття, налякати та вигнати прибулих. Суд акцентує увагу на тому, що ці дії ОСОБА_6 не були хуліганськими, постріл був здійснений угору, негативних наслідків його дії нікому не спричинили, а його побиття фактично припинилось.

На переконання суду перелічені обставини були факторами для появи у ОСОБА_1 права на необхідну оборону.

В той же час суд вбачає відсутність в діях ОСОБА_8 крайньої необхідності (стаття 18 КУпАП), оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно частини 2 статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 174 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим поза розумним сумнівом у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

Справа на підставі статті 19, пункту 1 частини 1 статті 247, пункту 3 частини 1 і частини 2 статті 284 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 174, 221, 245, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі статті 19, пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 174 КУпАП.

Мисливську рушницю марки ТОЗ-120-12М-ІЕ, 12 калібру повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Кузьмінський