Справа № 351/1255/22
Номер провадження №3/351/712/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області з відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 110886 та серії ААД № 110887 від 03.09.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110886 від 03.09.2022, ОСОБА_1 03.09.2022 о 16 годині 26 хвилин в с. Хутір-Будилів керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Відповідно до протоколупро адміністративне правопорушення серії ААД № 110887 від 03.09.2022, ОСОБА_1 03.09.2022 о 16 годині 26 хвилинв с. Хутір-Будилів керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою ВП 56831269 від 05.06.2020.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2022 справу про адміністративне правопорушення № 351/1256/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення № 351/1255/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, у звяку з тим, що він перебуває за межами області, вину свою не визнав, так як транспортним засобом він не керував та працівниками поліції не зупинявся в ході руху транспортного засобу, тому і відмовився надавати будь-які документи та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 110886 від 03.09.2022, ОСОБА_1 03.09.2022 о 16 годині 26 хвилин в с. Хутір-Будилів керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Як вбачається з протоколупро адміністративне правопорушення серії ААД № 110887 від 03.09.2022, ОСОБА_1 03.09.2022 о 16 годині 26 хвилинв с. Хутір-Будилів керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою ВП 56831269 від 05.06.2020

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП України є протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110886 від 03.09.2022; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110887 від 03.09.2022; копія постанови державного виконавця ВП № 56831269 від 05.06.2022 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; направлення на огляд в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння від 03.09.2022, з якого вбачається, що огляд у медичному закладі не проводився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відмовився, та відеозаписом, на якому зафіксовано розмову працівника поліції з ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, інших доказів на доведення винуватості особи в інкримінованих їй правопорушеннях суду не надано.

Надаючи оцінку протоколам про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки хоча його і було здійснено у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, однак він не відповідає вимогам безперервності, не містить факту руху транспортного засобу та керування цим транспортним засобом ОСОБА_1 .

Водночас з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, оскільки автомобіль працівники поліції не зупиняли, а розмовляли біля стоячого транспортного засобу з вимкненим двигуном, за кермом якого сидів ОСОБА_1 . З наданого відеозапису також вбачається, що автомобіль поліції їде по дорозі, а повз нього у зворотньому напрямку проїхав автомобіль, номерного знаку якого не видно навіть при уповільненому перегляді, обличчя водія цього автомобіля або взагалі його водія також не видно. Після цього відеозапис переривається та продовжується з розмови з ОСОБА_1 , який сидить за кермом автомобіля з відкритими дверима.

Ураховуючи вказану обставину ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Розглядаючи цю справу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.10 ПДР:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. v) ч. 1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин «водитель» («погонщик») означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, зокрема, переднього колеса та кришки циліндра, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу (Постанова ККС ВС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У своїй постанові по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 КАС ВС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наявні матеріали також не містять даних щодо підтвердження законності зупинки транспортного засобу та взагалі зупинки, оскільки, як вбачається з наданого відеозапису транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , був припаркований та стояв з вимкненим двигуном.

Крім того, з протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 110886 від 03.09.2022 та серії ААД № 110887 від 03.09.2022 вбачається, що всупереч ч. 1 ст. 256 КУпАП вони не містять місця вчиненняОСОБА_1 адміністративних правопорушень, а саме не містять адреси (вулиці, номеру будинку або іншої ідентифікаційної ознаки), за якою були вчинені правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, єкерування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зазначеними вище статтями, обов`язково повинні бути наявні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також лише факт керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

З огляду на наведене, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумним сумнівом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що також заперечується ним самим як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час подання заяви до суду, а також зафіксовано доданим до протоколу відеозаписом.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_2 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Снятинський районний суд.

Суддя Іван ПОСОХОВ