КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/828/2022 Доповідач Ковальська В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Хобти С.Г. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1. 05 листопада 2021 року, приблизно о 09 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Зої Гайдай, 8, керував транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Хобта С.Г. просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Не було досліджено та не надано належної оцінки обставинам справи, при цьому суд формально підійшов до розгляду доказів та справи в цілому.

Апелянт вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в той день, оскільки останній перебував біля свого транспортного засобу, а коли під`їхали інспектори патрульної поліції, то надав документи, так як він є власником даного автомобіля, що підтверджується долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, що ставить під сумнів наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, матеріали справи не містять відповідного письмового направлення, форма якого затверджена Інструкцією, що унеможливлює проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у медичному закладі самостійно.

Також апелянт посилається на те, що відповідно до змісту протоколу ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду були встановлені поліцейськими без залучення свідків.

Переглядом відеозапису встановлено відсутність тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 та те, що шкірний покрив обличчя ОСОБА_1 не мав неприродної блідості. Одночасно з цим, поведінка ОСОБА_1 була адекватною, останній поводив себе пристойно та виражався нормальною зрозумілою мовою, відтак викладене ставить під сумнів наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а відтак і підстав для проведення огляду останнього на стан сп`яніння.

Окрім того, відповідно до відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відеофайлу «.МР4» встановлено, що останній містить запис розмови поліцейського з ОСОБА_1 , при цьому відеозапис містить час та дату, а саме «05.11.2021 08 год. 54 хв.».

Проте, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №214741 складено «05.11.2021 о 09 год. 23 хв.», у якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння 05.11.2021 о 09 год. 05 хв.

Час зазначений в протоколі не відповідає дійсності, оскільки о 08 год. 54 хв. 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції та ніяк не міг рухатись на автомобілі о 09 год. 05 хв.

Отже, дані щодо часу вчинення ОСОБА_1 правопорушення зафіксовані на відеозаписі та в протоколі не узгоджуються між собою.

Окрім того, відеозапис долучений до протоколу про адміністративнеправопорушення не відображає всіх дій від початку (зупинки транспортного засобу, якого взагалі не було) до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення, а зафіксовані на відеозаписі дії підтверджують порушення прав ОСОБА_1 .

Також апелянт вважає, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, що підтверджується складеним на останнього протоколом про адміністративне правопорушення, а також ОСОБА_1 не було роз`яснено право мати захисника, що свідчить про порушення права на захист.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи.

Захисник Хобта С.Г. в судове засідання не з`явився, подав заяву про припинення договірних відносин між ним та ОСОБА_1 , тому просив проводити розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 214741 від 05 листопада 2021 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції АА 00370.

Доводи апелянта про те, що суддею районного суду не було досліджено та не надано належної оцінки обставинам справи і суд формально підійшов до розгляду доказів та справи в цілому є безпідставними, позаяк при розгляді справи суддею районного суду у відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, а у постанові викладені відповідні висновки, які ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував біля свого автомобіля, коли під`їхали інспектори патрульної поліції, спростовуються наявними у справі доказами.

Так, з відеозапису з боді камери поліцейського убачається, що на запитання працівника поліції про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 в категоричній формі відмовляється від такого проходження. При цьому, будь-яких зауважень чи заперечень стосовно того, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 не заявляв, а навпаки, показуючи на автомобіль-таксі з написом "Болт", наголошував на тому, що в нього зараз робота, він наразі дуже поспішає, тому відмовляється від проведення огляду на стан сп`яніння.

Відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння не свідчить про порушення поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення процедури, оскільки у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я потреби у видачі направлення не було.

Доводи апелянта про те, що дії водія щодо ухилення від огляду були встановлені поліцейськими без залучення свідків безпідставними та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП (в редакції Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено відеозапис, отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП присутність двох свідків при складанні протоколу була не обов`язковою.

Доводи апелянта про те, що з відеозапису встановлено відсутність тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 та його обличчя не має неприродної блідості є безпідставними, оскільки згідно з відеозаписом руки ОСОБА_1 перебувають за спиною або в русі, а, така ознака, як, зокрема, неприродна блідість обличчя, на відео зафіксована.

При цьому, та обставина, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною не свідчить про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на неузгодженість часу вчинення правопорушення, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №214741 з часом, зафіксованим на відео з боді камери і твердженням про те, що 05 листопада 2021 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції та ніяк не міг рухатись на автомобілі, не можуть бути взятими до уваги, оскільки у вказаному протоколі зафіксовано не час руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а час вчинення адміністративного правопорушення, суть якого полягала у відмові водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто час, коли водій відмовився від виконання вимог п. 2.5 ПДР України, і такий час підтверджується вказаним відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог Інструкції №1026 щодо безперервності відеофіксації є неспроможними, оскільки на відео повністю зафіксовано процес спілкування поліцейських з ОСОБА_1 з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, за яких водій відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зафіксована на наданих відеозаписах інформація є достатньою та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами на підтвердження обставин, що мають значення для справи.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права та обов`язки, а також не було роз`яснено право мати захисника, що свідчить про порушення права на захист є безпідставними, оскільки, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що він зазначив у протоколі власноручним підписом.

Отже, постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Хобти С.Г. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська