Справа № 163/1490/22
Провадження № 3/163/958/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

захисника Кривошея А.М.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0558/20500/22 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований по АДРЕСА_1 , водія ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), РНОКПП НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 як водія ФОП ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

12 липня 2022 року в зону митного контролю митного поста "Ягодин" Волинської митниці на в`їзд в Україну з Республіки Польща прибув вантажний транспортний засіб з номерними знаками НОМЕР_3 / НОМЕР_4 .

Водій транспортного засобу ОСОБА_1 до митного контролю подав CMR № 0001099, інвойс № 1/03.18 разом з митною декларацією типу ЕЕ № UA100060/2022/143916.

Згідно з цими товарно-супровідними документами від польської компанії "ASSA" в адресу ТОВ "ТОП СІТІ" на 613 вантажних місцях перевозився вантаж "замки та частини до них з недорогоцінних металів" загальною вагою 15 548 кг брутто.

Під час повного митного огляду встановлено, що частина заявленого в товарно-супровідних документах товару розміщена на 451 вантажному місці, частина в кількості 145 вантажних місць відсутня. Крім цього товару, в транспортному засобі на 424 вантажних місця виявлено невказаний в товарно-супровідних документах товар "врізні замки та частини до замків".

Таким чином, ОСОБА_1 як посадова особа ФОП ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення на 261 вантажному місці товару "дверні врізні замків та євроциліндри із захисним штифтом" загальною вартістю 1 621 683,71 гривні з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що в частині цих товарів містили неправдиві відомості про кількість вантажних місць, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 15 вересня 2022 року своєї винуватості не визнав і пояснив, що після завантаження товаром в Республіки Польща отримав документи на нього і прибув на польський митний пост. Там на вимогу польських митників в присутності представника відправника було проведено розвантаження транспортного засобу і перерахунок товару. Після цього товар, який раніше був розміщений на піддонах, повторно був завантажений насипом в коробках. При цьому частина товару не завантажувалась, а від представника відправника отримав новий пакет документів із запевненнями про їх повну достовірність. Під час завантаження присутнім був частково, кількість товару не перераховував.

Його захисник адвокат Кривошей А.М. заявив про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення і просив провадження в справі закриття.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні встановленого під час розгляду справи правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, письмовими поясненнями порушника, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, товарно-супровідними документами (), службовою запискою інспектора митниці, висновком експерта.

Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є безпідставними.

Так, права та обов`язки перевізника визначені ст.191 МК України.

Зокрема, пунктом 1 ч.2 ст.191 МК України встановлено, що перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Жодних відміток про в CMR 220005002/1А ОСОБА_1 не зробив, в той же час наявність невказаних в товарно-супровідних документах місць товарів доведено протоколом про порушення митних правил, актом про проведення митного огляду транспортного засобу.

Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 був відряджений за кордон як водій транспортного засобу перевізника ФОП ОСОБА_2 для безпосереднього переміщення товарів в Україну.

По справі встановлено і сторонами не оспорюється, що саме водій ОСОБА_1 отримав вантаж разом з товарно-супровідними документами в місці завантаження та після переогляду на польському митному посту і подавав їх до митного контролю на митному посту "Ягодин".

Такі обставини дають достатні підстави для висновку про статус ОСОБА_1 як посадової особи перевізника, яка в силу своїх трудових обов`язків відповідала за відповідність переміщуваного товару товарно-супровідним документам в частині кількості вантажних місць, а отже його статус як суб`єкта порушення митних правил.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю доведена.

При вирішення питання про обсяг відповідальності ОСОБА_1 встановлено таке.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є вперше притягується до відповідальності і кається у вчиненому. Невідповідність товару товарно-супровідним документам за вантажними місцями мала місце як з його вини, так і з вини відправника товару. Сам він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вагітну дружину, на цей час роботу водія залишив і став працювати учнем гірника ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля"

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Гірлян проти Росії" від 09 жовтня 2018 (скарга № 35943/15, § 31) зазначено, що положення Кодексу про адміністративні правопорушення Росії … не залишає за судом права винесення вироку стосовно будь-якого розсуду … шляхом надання права вибору між штрафом, еквівалентним, по крайній мірі, неоголошеній сумі, або конфіскації неоголошених готівкових коштів. На думку Суду, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів и захистом права особи на власність. … Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне и надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину (див. Ісмаїлов, § 38, и Болевич, § 45, Танасов проти Румунії № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

В рішенні "Краєва проти України" від 13 січня 2022 року (скарга № 72858/13, §§ 31-33) Європейський Суд з прав людини сказав, що відповідно до частини першої статті 483 Митного кодексу України, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, який дорівнює вартості товару, що сама собою була дуже високою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без винятків. Відсутність свободи розсуду в українських судів щодо стягнень виключала оцінку індивідуальної ситуації, роблячи будь-яку таку оцінку марною. Суд вже зазначив, що така жорстка система сама собою не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між суспільними інтересами і правом особи на мирне володіння своїм майном (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Гирлян проти Росії", заява № 35943/15). Обов`язковий характер стягнення, а за обставин цієї справи - розмір штрафу, позбавив заявницю можливості викласти аргументи в її справі і мати шанс на успіх у провадженні щодо неї. Наведених міркувань достатньо для висновку Суду, що за обставин цієї справи накладене на заявницю стягнення, зокрема, розмір штрафу, який її зобов`язали сплатити згідно з постановою апеляційного суду у результаті застосування частини першої статті 483 Митного кодексу України, становило непропорційне втручання у її майнові права всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Частина 1 статті 483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

З огляду на зазначені вище обставини цієї справи та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування до ОСОБА_1 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ч.1 ст.483 МК України як безальтернативне стягнення, буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Таким чином, встановлено підстави для накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил без застосування штрафу.

Щодо кількості та вартості як фактично переміщуваних товарів, так і заявлених в товарно-супровідних документах слід зауважити таке.

В CMR та інвойсі, поданих до митного контролю, заявлено 613 вантажних місць.

Фактично під час митного огляду виявлено товар на 874 вантажних місцях.

Вилучено за цим протоколом товар на 423 вантажних місцях, вартість вилученого товару відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби становить 2 615 618,88 гривні.

Отже, відповідно до положень ч.2 ст.460 МК України ОСОБА_1 несе відповідальність лише щодо зайвих 261 вантажного місця (874-613).

Решта з вилучених товарів на 162 місцях хоча й не заявлені в товарно-супровідних документах, однак входять до заявлених 613 вантажних місць, тому їх приховування в провину ОСОБА_1 ставитись не може.

Оскільки визначити кількість товарів, які підлягають конфіскації, в основних (кілограм) чи додаткових одиницях (штуки) під час розгляду протоколу неможливо, таку конфіскацію слід провести відповідно до вартості товарів.

Кількість товару на 261 вантажному місці становить 0,62% від усіх вилучених вантажних місць (261/423), тому на відповідну вартість товару його і слід конфіскувати: 2 615 618,88 х 0,62 = 1 621 683,71 гривні.

Вирішення долі решти товару вартістю 993 935,17 гривні слід віднести до компетенції Волинської митниці: запровадження справи про порушення митних правил щодо винної особи чи повернення власнику для митного оформлення.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Оскільки об`єм товару, приховування якого ставиться в провину ОСОБА_1 за результатом розгляду справи, встановити з приєднаної до протоколу довідки митного органу неможливо, питання про стягнення витрат митниці на зберігання товарів не вирішується, що не позбавляє митний орган права на стягнення таких витрат з окремим зверненням до суду.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави дверних врізних замків та євроциліндрів із захисним штифтом загальною вартістю 1 621 683,71 гривні.

Вилучений за цим протоколом товар "дверні врізні замки та євроциліндри із захисним штифтом" загальною вартістю 993 935,17 гривні передати Волинській митниці для вирішення питання про його долю в порядку ст.ст.190, 243 МК України або ст.ст.488, 511 МК України.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій