Справа № 163/1211/22
Провадження № 3/163/840/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 Кушнірук Ю.П,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом №0550/20500/22 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водія ТОВ "МЕГГА ТРАНС", РНОКПП НОМЕР_1

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , прямуючи 06.07.2022 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці з Республіки Польща в Україну вантажним автомобілем, номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю 1741 штук косметичних засобів в асортименті, загальною вартість згідно фактури 900 євро або 27 102,15 гривні за офіційним курсом НБУ станом на момент перетину кордону, шляхом подання митного органу документів, що в частині цих товарів містять неправдиві відомості про найменування та кількість вантажних місць, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду, свої права та інтереси доручив представляти адвокату Кушнірук Ю.П.

Його захисник адвокат Кушнірук Ю.П. вказала, що ОСОБА_1 повністю визнає свою провину та щиро розкаявся, надала пояснення аналогічні змісту своїх письмових пояснень, поданих в канцелярію суду, просила на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, звільнити та обмежитись усним зауваженням, товар повернути для проведення митного оформлення.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкцій ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору», актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, товарно-супровідними документами на вантаж: CMR №б/н від 06.07.2022, декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, висновком про перезавантаження автомобіля, службовою запискою інспектора митниці, висновком експерта, інвойсом №УТ-540 від 17.06.2022.

Факт невідповідності товарів поданим товарно-супровідним документам очевидний і доведений.

Суперечностей змісту протоколу щодо цього факту не встановлено, оскільки подані ОСОБА_1 до митного контролю документи повинні були містити відомості про всі переміщувані товари, а відповідність цих товарно-супровідних документів частині переміщуваних товарів не спростовує висновку про їх же невідповідність прихованій частині товару.

При цьому така невідповідність стосувалась, насамперед, кількості вантажних місць та найменування товару.

Під час повного митного огляду транспортного засобу встановлено невідповідність фактично вказаних вантажних місць, а саме виявлено 56 вантажних місць, замість 54, що на 2 місця більше ніж заявлено в товаросупровідних документах.

Згідно із п.1 ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Жодних зауважень щодо ненадання можливості бути присутнім при завантаженні транспортного засобу чи перерахувати товар в CMR ОСОБА_1 не зазначив.

Згідно з ч.2 ст.460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Відповідно до ч.2 ст.259 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств..

Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Таким чином, законом визначена відповідальність перевізника за невідповідність переміщуваного товару заявленим (вказаним в товарно-супровідних документах) відомостям щодо кількості вантажних місць.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 повністю доведена зібраними і проаналізованими по справі доказами.

При вирішення питання про обсяг відповідальності ОСОБА_1 встановлено таке.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працює водієм ТОВ "МЕГГА ТРАНС", за місцем роботи характеризується позитивно, уперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, переміщуваний товар ввозився на територію України як гуманітарна допомога без сплати митних платежів.

З точки зору митного законодавства порушення митних правил повинне мати певну практичну мету, насамперед в частині дотримання заходів тарифного і нетарифного регулювання ЗЕД.

У цій справі певної економічної чи іншої вигоди не відслідковується.

При цьому, цей товар не відноситься до категорії обмеженого чи забороненого до переміщення через митний кордон України.

ОСОБА_1 як водій ТОВ "МЕГГА ТРАНС" дійсно не дотримав вимог митного законодавства України, оскільки при завантаженні товару не перевірив чи відповідає точне найменування та кількість товарів тим, що зазначена у товарно-супровідних документах.

Однак, враховуючи вищенаведені положення митного законодавства та фактичні обставини справи, за яких не встановлено розумного та логічного пояснення практичної економічної вигоди (доцільності) увезення товару з порушенням митним правил, вбачаються підстави для висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний лише формальний склад порушення митних правил.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

За сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справах Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), A. Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Частина 1 статті 483 МК України в разі доведеності вини особи передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів з конфіскацією цих товарів.

Таке стягнення є безальтернативним і позбавляє суд врахувати характер і суспільну шкідливість правопорушення та особу винного.

З огляду на сформульовані Конституційним Судом України підходів до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

У рішенні у справі Краєва проти України від 13 січня 2022 року (заява № 72858/13) Європейський суд з прав людини, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що: відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, що є дуже великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

За обставинами цієї справи очевидним є те, що накладення такого безальтернативного стягнення буде, фактично, покаранням виключно самого ОСОБА_1 , що поставить його в скрутне матеріальне становище.

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи, вартість вилученого товару, свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 тяжкі або шкідливі для держави наслідки не настали, при цьому, до відповідальності за порушення митних правил він притягується вперше.

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії слід визнати малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, уповноважений розглядати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, встановлено підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Понесені по справі витрати на зберігання товарів відшкодуванню не підлягають згідно із ст.520 МК України, судовий збір не справляється на підставі ст.401 КУпАП.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України, на підставі ст.22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за його вчинення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі закрити.

Вилучений за протоколом № 0550/20500/22 в порядку ст.511 МК України товар - 1741 штука косметичних засобів в асортименті повернути власнику або уповноваженій ним особі для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета