Справа № 754/4424/22 Головуючий 1 інстанція- Колегаєва С.В.
Провадження № 33/824/2697/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 жовтня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 26 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 19 квітня 2022 року о 17 годині 05 хв. ОСОБА_1 на проспекті Романа Шухевича 5 у м.Києвікерував автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на денне світло, сповільнена рухливість ходи та мови, неприродна блідість обличчя. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ «Соціотерапія». Згідно висновку № 001536 лікаря-нарколога КМНКЛ «Соціотерапія» водій ОСОБА_1 перебував 19 квітня 2022 року у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди - марихуана) та під впливом лікарських засобів (снодійні - барбітурати). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

- 2 -

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей ОСОБА_2 2010 року народження та ОСОБА_3 2015 року народження. Син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю і птребує постійного медичного догляду. Суд не оглянув відео та не врахував, що йому не були роз`яснені права та не повідомлено про можливість отримання правової допомоги. Сам адмінматеріал є сумнівним і не узгоджується із встановленим ЄСПЛ стандартом доазування вини - поза розумним сумнівом. У справі відсутнє як його направлення на огляд. також відсутні як документи про віднесення медичного закладу до переліку закладів, які можуть проводити огляд на стан сп`яніння, так і документи про проходження лікарем удосконалення за відповідною програмою. Сам медичний висновок йому надано не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) ПДР підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними, які містяться: у протколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 082319, висновком № 001536 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів лікаря нарколога КМНКЛ «Соціотерапія», відео з бодікамери 473509.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.2 ст.7 КУпАП).

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд не врахував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

- 3 -

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз змісту ч.1 ст.130 КупАП КУпАП свідчить про те, що диспозиція даної норми містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії зокрема можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед інших обставин в тому числі зазначаютьсямісце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Розглядаючи справу, суддя не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 082319 від 19 квітня 2022 року, складеному у відношенні ОСОБА_1 , зазначено, що «19 квітня 2022 року о 17 годині 05 хв. на проспекті Романа Шухевича 5 у м.Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі».

Тобто, протокол взагалі не містить обов`язкового складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема не зазначено як те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, так і не зазначено результати огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом на стан сп`яніння, зокрема чи виявлено заборонені речовини, щоб стверджувати про перебування водія у стані сп`яніння.

Отже, визнаючи ОСОБА_1 винним у керуванні автомобілем у стані наркотичного сп`яніння суд очевидно та поза всяким розумним сумнівом вийшов за межі змісту та суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися виключно від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично самим судом.

Окрім того, приймаючи постанову, суд не звернув уваги на розбіжності між датою складання протоколу про адміністративне правопорушення - 19 квітня 2022 року та датою отримання результатів аналізів і видачі довідки про стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 - 24 квітня 2022 року.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення було складено працівником поліції за п`ять днів до встановлення факту наркотичного сп`яніння, що є очевидним

- 4 -

порушенням ч.2 ст.254 КУпАП, яка вказує на можливість складання протоколу виключно у випадку виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

У відношенні ОСОБА_1 факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння і як наслідок факт вчинення останнім правопорушення встановлено лише 24 квітня 2022 року, що у свою чергу унеможливлює складання протоколу 19 квітня 2022 року, бо на цей час до отримання відповідної медичної довідки у працівників поліції могли бути лише підозри щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Причини такої поведінки працівників поліції (некомпетентність, небажання займатися належним оформленням правопорушення тощо) апеляційний суд не аналізує, проте на думку суду саме відсутність результатів огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння 19 квітня 2022 року стала причиної зазначення у протоколі, що останній перебував не у стані сп`яніння, а з ознаками такого.

Суддя першої інстанції наведеного не врахував, не звернув уваги на допущені працівниками поліції грубі порушення норм КУпАП, та всупереч положень ст.280 КупАП щодо законності і обгрунтованості постанови у справі про адміністративне правопорушення, пирйняв постанову про винуватість ОСОБА_1 .

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обгрунтований сумнів.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суддя першої інстанції не звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, положенням диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, дав неналежну оцінку наявним у справі доказам, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події

- 5 -

і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді Деснянського районного суду м.Києва від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постановусудді Деснянського районного суду м.Києва від 26 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягненняскасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко