КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5141/22
Провадження № 33/824/2300/2022
Головуючий в суді першої інстанції: Хрипун С.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гайдай Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Гайдай О.М.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до постанови, 15 червня 2022 року о 17 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BajajPulsar» з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Антонова, 1, в с. Чайки, Бучанського р-ну, Київської обл., з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. На вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування піід впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гайдай О.М. просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк пропущено із поважних причин.

Зазначає, що копію постанови, ухваленої без учасників провадження, ОСОБА_1 отримав лише 28 липня 2022 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 чим порушив його право надати пояснення, викликати свідків, надати докази своєї невинуватості.

Апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення є дані про свідків, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, в той же час в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, щодо події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Поряд з цим, захисник вказує на те, що наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та показання свідків, є неналежними та недопустимими.

Як зазначає апелянт, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, отже, як вважає захисник, він був позбавлений можливості права доступу до правосуддя.

Крім того захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_1 працівниками поліції не було надано направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак незважаючи на це він сам завернувся до медичного закладу та пройшов відповідний огляд, результат якого був негативним.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію постанови, ухваленої без участі ОСОБА_1 , останній отримав 28 липня 2022 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гайдай О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Оскаржуючи судове рішення, захисник зазначає про те, що судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі, у зв`язку з чим апеляційний суд зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості цікавитися станом розгляду даної справи про адміністративне правопорушення відносно нього, а також призначеними судовими засідання у даному провадженні.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 був позбавлений доступу до правосуддя, оскільки він не був ознайомлений з матеріалами справи, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними.

Відповідно до ст. 268 КУпАП ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів тощо, є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а не її обов`язком, однак таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Безпідставними апеляційний суд вважає доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б засвідчили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

На дослідженому апеляційним судом відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував що керував транспортним засобом та, що зазначені у протоколі події мали місце.

Таким чином наявність свідків та їх пояснення не є обов`язковою вимогою для встановлення факту керування транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння апеляційний суд не бере до уваги, оскільки в межах даного провадження йому інкриміновано порушення п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП серед іншого передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, у разі наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння єдиним можливим оглядом для визначення стану наркотичного сп`яніння, є проходження такого огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, що передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскаржуючи постанову суду, захисник також вважає, що наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та показання свідків є неналежними та недопустимими доказами, однак жодного обґрунтування таких доводів апелянт не зазначає.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на вимогу патрульного поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку погодився, однак в подальшому повідомляє, що не може проїхати до медичного закладу в даний момент, оскільки він перебуває на роботі та зазначає, що може сам пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння завтра. Тобто фактично не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що як працівниками поліції так і судом першої інстанції обґрунтовано розцінено дії ОСОБА_1 , як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що водії транспортних засобів, не наділені правом встановлювати працівникам поліції умови, за яких вони готові пройти огляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є складом адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Гайдай О.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун