Справа № 541/2422/22
Номер провадження3/541/965/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Ситник О. В., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бірки Миргородського району Полтавської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

встановив:

16.09.2022 близько 09:00 військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_1 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, не маючи підтверджуючих документів про припинення виконання своїх службових обов`язків, незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки з військової служби, з особистих мотивів, покинув розташування підрозділу військової частини в умовах особливого періоду.

16.09.2022 були організовані розшукові заходи, щодо встановлення місце знаходження солдата ОСОБА_1 , який з 09:00 16.08.2022 проводив час на власний розсуд, дозвіл на залишення військової частини від командування не отримував.

18.09.2022 близько 17.00 солдата ОСОБА_1 було затримано та доставлено до відділення ВСП Полтавського ЗВ ВСП ( АДРЕСА_3 ).

У період з 09:00 16.09.2022 до 17:00 18.09.2022 ОСОБА_1 проводив час на власний розсуд, дозвіл на залишення військової частини від командування не отримував, виконання службових обов`язки солдату ОСОБА_1 командуванням військової частини не припинялось.

Враховуючи вищенаведене та згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення військового стану в Україні» (Указ № 64/2022) введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан був продовжений, на даний час в Україні діє особливий період.

У зв`язку із вищевикладеним військовослужбовець військової частини за мобілізацією солдат ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду тривалістю до 10 діб та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-11 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-11 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, не з`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб. Частиною 4 статті 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Указ Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15», не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні.

Зазначена правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц.

Подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. підтверджується матеріалами справи: протоколом КИП/М № 130 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП від 19.09.2022 року (а. с. 1-2), доповіддю командира військової частини ОСОБА_2 (а. с. 3), довідкою № 541 про самовільне залишення лікувального закладу військовослужбовцем ЗС України, обліковане в період з 00:00 16.09.22 до 00:00 17.09.22(а. с. 4), доповіддю про затримання солдата ОСОБА_1 (а. с. 5), довідкою № 546 про затримання військовослужбовця ЗС України, обліковане в період з 00:00 18.09.22 до 00:00 19.09.22(а. с. 6), витяг з наказу командира військової частини від 17.06.2022 про те, що з 17.06.2022 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а. с. 7).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, оцінивши вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Вина останнього доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, а тому він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Відповідно ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини які пом`якшують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи , яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення. Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у суду немає.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності здійсненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, той факт, що вчинене адміністративне правопорушення мало місце, та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає доцільним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 40-1, 172-11, 221, 245, 251, 254, 256, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Рахунок для сплати штрафу: н/р (IBAN) UA 0589 9998 0314 0805 4200 0016 305, назва отримувача коштів - ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, код класифікації доходів бюджету 21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. (призначення платежу 22030106 Судовий збір; 26436309 (5), П.І.Б платника, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, н/р (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 26436309).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник