Справа № 442/3834/22
Провадження №3/442/1328/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2022 року місто Дрогобич Львівської області

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., з участю захисника адвоката Коцана Р.М., розглянувши матеріали, котрі надійшли від Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 171083 від 28.06.2022 ОСОБА_1 28.06.2022 о 00 год. 01 хв. а/д Т1415 Мостиська-Самбір-Борислав, 66 км, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки Peugeot 405, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням газоаналізатора Drager alcotest 6820. Результат огляду становив 1.85 проміле.

14.09.2022 надійшло клопотання до суду від адвоката Коцана Р.М. про закриття провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що із відеозапису, який додано до матеріалів справи неможливо встановити саме керування правопорушником транспортним засобом, оскільки, видно лише те, що ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля. Крім цього, із даного відеозапису жодним чином не видно як проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, окрім того, обставини огляду не можуть підтвердити і свідки, які є відсутніми. Таким чином поліцейськими порушено ч. 6 розділу ІІ Інструкції (Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі -Інструкція) та ст. 266 КУпАП. Як вбачається із матеріалів справи, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відвезли до медичного закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння та взагалі не запропонували йому проїхати в лікарню, адже відсутній медичний висновок та направлення. Крім цього, незрозуміло чому працівники також не склали протокол про відмову від проходження огляду в медичному закладі, оскільки, у разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським, в присутності 2 свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально описуються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. А тому незрозуміло все таки чи погодився правопорушник із результатами огляду чи ні, так як поліцейський мав би або доставити особу до медичного закладу із винесенням направлення, а в разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я скласти протокол про ухилення від огляду. На підставі вищенаведеного просить закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду адвокат Коцан Р.М. підтримав клопотання про закриття провадження у справі, просив суд його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

ОСОБА_1 підтримав клопотання свого адвоката, просив його задоволити.

Суддя, заслухавши позицію захисника по цій справі, дослідивши усі зібрані матеріали справи про адміністративне право порушення, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, мають місце доводи, приведені захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вказують на те, що останній не керував транспортним засобом, а в момент, коли приїхали працівники поліції взагалі перебував за його межами. Із відеозапису, який додано до матеріалів справи, неможливо встановити саме керування останнім транспортним засобом. Крім цього, із даного відеозапису жодним чином не видно, як проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння. Більше того, обставини огляду не можуть підтвердити і свідки, які є відсутніми. Таким чином поліцейськими порушено ч. 6 розділу ІІ Інструкції та ст. 266 КУпАП.

При огляді відеофайлів з диску вбачається, що такі файли не є суцільним записом, а вибрані поліцейськими так, що не дозволяють надати оцінку твердженням особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Водночас не зрозумілим залишається і той факт, чому поліцейськими також не складено протокол про відмову від проходження огляду в медичному закладі, оскільки, відповідно до п. 8 Порядку огляду водія на стан сп`яніння, затвердженого відповідною Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008, та низкою інших нормативно правових актів, у разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським, в присутності 2 свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально описуються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Втім, залишається незрозумілим все таки чи погодився правопорушник із результатами огляду чи ні, так як поліцейський мав би або доставити особу до медичного закладу із винесенням направлення, а в разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я скласти протокол про ухилення від огляду.

Отже, можливість отримання додаткових даних у справі вичерпана, а складений протокол про адміністративне правопорушення суперечить вимогам закону і не може бути взятий до уваги судом як доказ вчинення правопорушення, позаяк за презумпцією невинуватості, який закріплено у ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах даної справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03). Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року у справі № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень ст. ст. 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом, повторно протягом року, у стані наркотичного сп`яніння, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 8-9, 40-1, 130, 245, 247, 251-252, 266, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Р.Г. Коваль