Категорія: ч.1 ст.173-2 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.08.2022 року приблизно о 23 годині 04 хвилин в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 , а саме: погрожував, ображав нецензурними словами, гримав в двері, вимикав світло, чим міг завдати шкоди фізичному та/чи психологічному здоров`ю потерпілих. Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.23).

Не погоджуючись із постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану постанову суду незаконною та необгрунтованою. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що з урахуванням положень КпАП України за фактом вчинення домашнього насилля має бути обов`язкова наявність особи, яка вчиняє неправомірне діяння (кривдник) та особа, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала особа). Разом з тим, насилля психологічного та фізичного характеру має під собою підґрунтя вчинення винною особою такого діяння, яке спрямоване на заподіяння негативних наслідків потерпілому. Об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КпАП України передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Також вказує на те, що шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві спільної сумісної часткової власності. В даній квартирі зареєстроване його місце проживання. Після розірвання шлюбу, між ним та ОСОБА_2 поки не досягнуто домовленості щодо поділу майна подружжя та порядку користування квартирою. Саме з цих підстав у них виникають непорозуміння. В той день після виписки з лікарні він хотів потрапити до квартири про що завчасно попередив свою колишню дружину. Однак, коли підійшов до дверей та намагався їх відкрити, то з`ясував, що дверний замов замінений, як наслідок він не міг потрапити у квартиру. У зв`язку з тим, що іншого житла для проживання він не має, стан здоров`я, враховуючи пізню годину, комендантський час, він почав телефонувати до колишньої дружини та дзвонив в дверний дзвінок з метою, щоб остання відкрила двері та він міг потрапити до квартири. Однак ОСОБА_2 двері не відкривала, хоча було чутно, що в квартирі хтось перебуває. У зв`язку з такими діями він викликав працівників поліції.

З огляду на те, що між ними, як колишнім подружжям, склались неприязні стосунки і ОСОБА_2 не пустила його в квартиру, тому працівниками поліції був також винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 щодо нього домашнього насильства психологічного характеру. Вважає, що його дії не можна кваліфікувати як вчинення домашнього насильства. Зазначає, що він не погрожував, не ображав потерпілих, не кричав, нецензурними словами не висловлювався, а тому не міг завдати їм психологічної шкоди. Фізичного насильства він не міг вчиняти, адже знаходився на сходовій клітці, а колишня дружина знаходилася в квартирі (а.с.28-30).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень ст.1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності із 07.01.2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, незважаючи на невизнання притягнутою особою своєї вини, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 286586 від 17.08.2022 року (а.с.1);

-рапортом старшого інспектора СПДН Луцького РУП ГУНП у Волинській області Двойнікова В.В., в якому вказується про надходження на службу «102» заяви про вчинення насильства ОСОБА_1 стосовно заявниці ОСОБА_2 і дитини ОСОБА_3 (а.с.2);

-копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 17.08.2022 року (а.с.3);

-заявою ОСОБА_2 від 17.08.2022 року (а.с.4);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.08.2022 року, відповідно до яких ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини та дитини (а.с.5);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6).

Так відповідно до вищевказаного рапорту 17.08.2022 року на службу 102 надійшло повідомлення від потерпілої ОСОБА_2 , що її колишній чоловік чинить насильство щодо неї та дитини, гучно стукає в двері квартири, налякав 8-річну дитину.

Дані обставини поряд з поясненнями потерпілої, вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно своїми діями призвів до вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 (а.с.2).

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши обставини, які зазначені в апеляційній скарзі, та на переконання апелянта слугують підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Також слід зазначити, що суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та прийшов до вірного висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

З огляду на наведене, керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук