ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 Справа №607/14156/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта вища, адреса проживання: АДРЕСА_1 , офіцера резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Офіцер резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 з лютого 2022 року і по даний час

Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У відповідності до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настаєособливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує - настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, при цьому в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Таким чином, станом на 07.10.2022 особливий період продовжує тривати, рішення про демобілізацію Президентом України не приймалося.

Згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України капітан ОСОБА_2 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Однак, офіцер резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам військової служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України самовільно залишив військову частину під час дії особливого періоду, за наступних обставин: близько 08 години 30 хвилин 14.09.2022 при проведенні шикування виявлено відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_2 . 15.09.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином,старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, без поважних причин, в період з 08 години 30 хвилин 14.09.2022 до 08 годин 30 хвилин 15 вересня 2022 року був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Крім власного визнання вини, винуватість військовослужбовця ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-даними, що містяться у протоколі №47 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП від 07 жовтня 2022 року;

-витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 липня 2022 року №38, від 20 липня 2022 року №176;

-доповіддю військовослужбовця ОСОБА_1 про факт самовільного залишення місця служби (без зброї) від 15 вересня 2022 року;

-доповіддю військовослужбовця ОСОБА_1 про прибуття із самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 15 вересня 2022 року;

-рапортом ТВО командира запасної батареї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнання вини та щире розкаяння у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність за вчинене правопорушення, а тому вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, вважаю, що з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 496,20 грн.

Керуючись ст.40-1, ч.1 ст.172-11, ст.280, ст.283, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двісті дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Гуменний П.П.