ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1138/22 Справа № 431/32/22 Суддя у 1-й інстанції - Колядов В.Ю, Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 19.01.2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 17000 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 494,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 19 грудня 2021 року о 09:00 год. по вул. Центральній 69 в м. Старобільську ОСОБА_1 , керуючи ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на провадження даної господарської діяльності, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена в порушення норм матеріального та процесуального права, крім того допущено неповноту судового розгляду та не перевірено наявні в матеріалах докази на їх допустимість.

Зазначає, що 19 грудня 2021 року він перебував біля автовокзалу, де здійснив покупки в магазині АТБ та при розрахунку за них отримав як решту 50 гривень, які потім поклав в салоні автомобіля біля важеля коробки передач. В цей час до нього підійшов чоловік та попрохав підвести до готелю «Айдар», на що він надав згоду, оскільки йому було по дорозі. Через 50 метрів його зупинили працівники поліції, які повідомили, що він займається перевезенням пасажирів, з чим він був незгодний, проте щодо нього було складено протокол.

Також вказує, що судом не було встановлено його особу в судовому засіданні та не заслухано його доводи, а також судом не було викликано і допитано ОСОБА_2 , внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків, зокрема не встановив всіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що одною з базових ознак підприємницької діяльності як виду господарської діяльності є систематичність її здійснення, а в даному випадку навіть з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він вчинив одноразове надання послуги з перевезення пасажирів, відомостей про систематичність такої діяльності та отримання від неї прибутку матеріали справи не містять. Крім того відсутні і дані про те, що він зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому і відповідну ліцензію він отримати не може.

В судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає розгляду за його відсутності за наявними матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши наявні матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю за необхідне його задовольнити з наступних підстав.

Так, апеляційну скаргу на постанову суду, винесену 19.01.2022 р., було подано 31.01.2022 р. - із пропуском строку апеляційного оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Разом із тим з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про видачу копії постанови суду та ознайомлення з матеріалами справи 21.01.2022 року, при цьому в подальшому останній 24.01.2022 року звернувся за правовою допомогою до адвоката Чертенкова С.О. Таким чином, несуттєве порушення строку апеляційного оскарження виправдовується необхідністю підготовки апеляційної скарги. У зв`язку із вищенаведеним причини пропуску строку апеляційного оскарження оцінюю як поважні та вважаю за необхідне вказаний строк поновити.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, приймаю до уваги, що відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

За змістом ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався не в повному обсязі та прийшов до передчасного висновку про винуватість останнього в інкримінованому правопорушенні.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2021 року серії ВАБ №712087, 19 грудня 2021 року о 09:00 год. по вул. Центральній 69 в м. Старобільську ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було виявлення факту надання послуг з перевезення в порушення установленого законом порядку.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення має бути особа, яка здійснює провадження господарської діяльності, у даному випадку - перевезення пасажирів, без передбаченого на те дозволу або в порушення ведення такої діяльності, при цьому така діяльність повинна мати систематичний характер.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Разом з тим, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 3 від 25 квітня 2003 року передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

У матеріалах справи відсутні об`єктивні відомості про те, що ОСОБА_1 на час складення протоколу про адміністративне правопорушення 19.12.2021 року систематично, тобто три і більше рази протягом календарного року, здійснював перевезення пасажирів, а отже його діяльність у цій частині не містить ознак систематичності, у зв`язку із чим не може вважатися підприємницькою у розумінні ст. 164 КУпАП.

Таким чином, викладені в оскаржуваній постанові висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення належить вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення. При цьому, відповідно до положень п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КупАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 19.01.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця