Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Білоус Т.А.,

захисника Сокирка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Сокирко В.М. про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2016,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ташкент Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Сокирко В.М. заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення, вважаючи, що строк було пропущено з поважних причин. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_2 лише 10 серпня 2022 року стало відомо від органів Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що відносно нього відкрито виконавче провадження про примусове стягнення заборгованості за постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2016. З самою оскаржуваною постановою адвокат ознайомився лише 17.08.2022 року, при цьому, повістки про виклик апелянта - ОСОБА_1 , як і копія вище зазначеної постанови, направлялися за адресою де він ніколи не проживав (не винаймав житло). На думку адвоката це є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та підставами поновлення строку оскарження.

Заслухавши думку захисника, який підтримав клопотання та просив поновити строк на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення №295/10360/16-п, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Разом з цим, з матеріалів справи №295/10360/16-п вбачається, що оскаржувана постанова судом прийнята 12.09.2016, дійсно без участі ОСОБА_2 .

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся судом першої інстанції про час, дату та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлень повісток (а.с.8-11) на адресу проживання ОСОБА_1 зафіксовану в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.07.2016 та постанові у справі про адміністративне правопорушення від 29.07.2016 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_2 особисто не з`явився до апеляційного суду, що унеможливило з`ясування обставин поважності причин пропуску ним строку на подачу апеляційної скарги, в тому числі й щодо місця його проживання та реєстрації, зокрема за адресом вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.07.2016 за ч.1 ст.130 КУпАП, який засвідчено підписами ОСОБА_2 . В свою чергу, адвокатом Сокирко В.М. також не надано суду апеляційної інстанції будь-яких документальних доказів на спростування інформації щодо місця проживання, відношення до автомобіля «ВАЗ 211340» д.н.з. НОМЕР_1 , підписів ОСОБА_2 наявних у протоколі від 29.07.2016 та постанові від 29.07.2016, тощо.

Варто зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення до задоволення не підлягає, оскільки захисником не було надано достатніх доказів на підтвердження поважності підстав пропуску такого строку, у зв`язку з чим цей строк міг би бути поновлений судом.

На підставі ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду в порядку та спосіб, передбаченими КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника Сокирко В.М. про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2016, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути адвокату Сокирку В.М.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун