Справа № 183/4145/22
№ 3/183/2114/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Крохмалюк І.П., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що надійшли з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2022 року о 09.15 годині в Дніпропетровській області м. Новомосковськ по вул. Леваневського ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився. Здійснювалася відеофіксація.

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 до суду не з`явились, але надали пояснення в яких зазначили, що ОСОБА_1 займаючись ремонтом та продажем автомобілів допомагає громадським організаціями у забезпеченні військових автомобільним транспортом, ремонтує автомобілі та доставляє їх до місця призначення. 26 липня 2022 року від громадської організації УСТЯ НАД ДНІСТРОМ, він отримав автомобіль Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , для потреб Збройних Сил України. Разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 автомобіль відремонтували та треба було доставити вказане авто до м. Краматорськ для потреб 54-ї окремої механізованої бригади Збройних Сил України, яка розміщена в м. Бахмут. Ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_4 алкогольні напої не вживали, у стані сп`яніння не перебували. 28.07.2022 о 09 год. 00 хв. на вказаному автомобілі вони проїжджали через м. Новомосковськ Дніпропетровської області та зупинились для відпочинку на острові, що розташований в м. Новомосковськ та застрягли у піску. Вирішили їхати наступного дня та через втому випив горілки. Керувати транспортним засобом того дня він вже не збирався. На той час вони знаходилися біля автомобіля, який був у нерухомому стані, з вимкненим двигуном, за кермом ніхто із нас не сидів. Приблизно через 20 хвилин, після цього до них підійшли поліцейські, він сказав що був за кермом даного авто, поліцейський почув ОСОБА_1 запах алкоголю, то, напевно подумав, що він керував автомобілем у стані сп`яніння, і тому запропонував пройти огляд. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки горілку вжив вже після того, як залишив кермо та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом у такому стані тому не зобов`язаний був проходити вказаний огляд та вважаю дану вимогу поліцейського незаконною. Підтвердженням того є пояснення свідка ОСОБА_5 , який був очевидцем вказаної події, які також додаються до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, огляду на стан сп`яніння підлягають особи, які саме керували транспортним засобом. Тому він вважає, що поліцейський не мав право пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки, ОСОБА_1 на протязі 20-ти хвилин вже не керував транспортним засобом. Тому поліцейський без підстави склав протокол про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає лише за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

Тобто, відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає лише у випадку, якщо особа керувала транспортним засобом та відмовилась проходили відповідний огляд.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення також вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 9.15 годині. Поліцейський у даному випадку зав`язав між собою дві різні події, подію о 9.15 годині коли ОСОБА_1 керував автомобілем, та подію о 9.37 годині, коли поліцейський пропонував пройти огляд. Тобто, поліцейський допустив припущення, що якщо ОСОБА_1 о 9.15 годині керував автомобілем, а о 9.37 годині має ознаки сп`яніння, то о 9.15 годині він також керував у стані сп`яніння. Однак, це є лише припущення поліцейського, оскільки він не врахував 20-ти хвилинний проміжок часу, між керуванням та виявлення ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння. Також, поліцейський не врахував, що зі слів свідків ОСОБА_1 керував автомобілем в одному місці, а виявлений ним зовсім в іншому.

В справі є пояснення свідка ОСОБА_6 яка викликала поліцію, але з нею ОСОБА_1 раніше не знайомий, тому, вона не могла знати прізвище, ініціали та рік народження ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 не була присутня на місці події, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, протоколом про адміністративне правопорушення та актах огляду, де, у графі свідки зазначено, що проводилась відеозйомка, а дані про ОСОБА_6 відсутні.

Такі обставини підтверджують, що огляд на стан сп`яніння було проведено без свідка ОСОБА_6 , тому, вона не могла знати анкетні дані ОСОБА_1 . Також ОСОБА_6 лише підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 9.15 годині. Відповідно до матеріалів відеозйомки з нагрудних камер, поліцейські прибули на місце о 9.37 годині, тобто через 20 хвилин після того, як ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_1 керував автомобілем. На відеозаписі чітко видно, що по прибуттю поліцейських на місце події, автомобіль був у нерухомому стані, із вимкненим двигуном, а я знаходився із зовні автомобіля та розкопував колесо. Тому пояснення ОСОБА_6 не доводить, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння о 9.15 годині, як зазначено у протоколі, і залишає розумні сумніви щодо доведеності моєї вини.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (абзац перший ст. 9 КУпАП).

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення.

До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини які характеризують адміністративне правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. Суб`єктом адміністративного правопорушення може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку, та юридична особа незалежно від форми власності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі статтею 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 р. ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також, ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Враховуючи вищевикладене, законність складання протоколу про адміністративне правопорушення з урахуванням усіх наведених обставин, викликають розумні сумніви, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підстави вищевикладеного, вважає, що у справі відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому, ОСОБА_1 просить суд закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Так, встановлено, що відповідно до вищевказаного протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 суду повідомив про всі обставини, які викладені в письмових запереченнях.

Суд встановив, що проміжок часу між заявою ОСОБА_6 , яка надійшла 27.08.2022 року о 09.17 до служби 102 та складанням протоколу про адміністративне правопорушення, яке було складено 28.07.2022 року о 10.04 годині, склав 49 хвилин. За цей час ОСОБА_1 мав можливість вжити спиртні напої знаходячись поза межами свого автомобіля.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, якщо провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, факт скоєння водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведено, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.П. Крохмалюк