Справа № 462/3258/22 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/811/1040/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Золотухіна Олександра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Золотухіна Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 24 червня 2022 року о 21.10 год. у м. Львові, по вул. Двірцева,1 керував транспортним засобом MAZDA CX 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, що зафіксовано на відеокамері, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Золотухін О.О, в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суд м. Львова від 23 серпня 2022 року, скасувати дану постанову та постановити нову, якою закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наголошує, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини справи, допущено спрощений підхід при розгляді адміністративного правопорушення, всебічно не з`ясував всіх обставин події, внаслідок чого висновки суду не відповідають обставинам події.

Викладені в постанові висновки суду про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та фактичним обставинам справи.

Своєї вини ОСОБА_1 не визнає, зазначає, що не керував автомобілем, а знаходився в транспортному засобі в нерухомому стані з виключеним двигуном, оскільки останнім керував власник автомобіля.

Матеріали справи та відеозапис не містить доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як водієм, були вчиненні дії пов`язані з проведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей автомобіля.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази сповіщення ОСОБА_1 , про розгляд справи у суді першої інстанції, внаслідок чого було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Повідомляє, що про результат розгляду справи дізнався з ЄДРСР 26 серпня 2022 року, після чого подав апеляційну скаргу.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався з сайту ЄДРСР 26 серпня 2022 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 237357 від 24 червня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda CX-3» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився

- інформацією з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 3-4), з яких встановлено, що ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- відомостями, що містяться у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 24 червня 2022 року ( а.с. 5), з яких встановлено, що водій здійснив зупинку в другій смузі руху, чим здійснив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.15.4 ПДР України.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, згідно якого автомобіль ОСОБА_1 «Mazda CX-3» д.н.з. НОМЕР_1 стояв на проїзджій частині дороги, з включеними аварійними сигналами, а водій зазначив працівникам поліції, що приїхав на декілька хвилин забрати дівчину, залишив авто на проїзджій частині дороги, вибачився, що так залишив автомобіль, надав документи на автомобіль та посвідчення водія для перевірки, окрім того зайняв в автомобілі місце водія, в ході опитування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, після чого водій почав заперечувати факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі в присутності двох свідків, окрім того йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аргументи сторони захисту, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини справи, допущено спрощений підхід при розгляді адміністративного правопорушення, всебічно не з`ясував всіх обставин події, не знайшли свого підтвердження апеляційним судом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови Залізничного районного суд м. Львова від 23 серпня 2022 року ( а.с. 8-9), місцевим судом дотримано зазначених вимог закону в повному обсязі.

Покликання апелянта, що викладені в постанові висновки суду про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та фактичним обставинам справи не беруться до уваги апеляційного суду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи ОСОБА_1 зазначав працівникам поліції, що приїхав забрати свою дівчину, вибачився за порушення правил дружнього руху яке він вчинив, окрім того з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №237357 від 24 червня 2022 року (а.с.1) вбачається, що у водія були ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; з пояснень свідків долучених до матеріалів справи встановлено, що водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем, а матеріали справи не містять даних, що підтверджують факт керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль «Mazda CX-3» д.н.з. НОМЕР_1 , стояв на проїзджій частині дороги з включеними аварійними сигналами, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він приїхав забрати дівчину, вибачився що так зупинився, та зайняв на місце водія у автомобілі, окрім того працівниками поліції було опитано водіїв таксі, які стояли поруч та повідомили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Доводи сторони захисту, що у матеріалах судової справи відсутні докази сповіщення ОСОБА_1 , про розгляд справи у суді першої інстанції, внаслідок чого було порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, не знайшли свого підтвердження апеляційним судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №237357 від 24 червня 2022 року ( а.с. 1) ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи буде проводитися у Залізничному районному суді м. Львова, окрім того на а.с.7 знаходиться оголошення про виклик особи в судове засідання.

Доводи ОСОБА_1 , що він оскаржив постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 24 червня 2022 року, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки він не долучив жодних доказів зазначеного факту, та такі доводи не спростовують факту керування таким транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Золотухіна О.Е. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Золотухіну Олександру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суд м. Львова від 23 серпня 2022 року.

Постанову Залізничного районного суд м. Львова від 23 серпня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Золотухіна Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.