Справа №461/4485/22
Провадження №3/461/2594/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова О.Б. Кротова, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, проживаючої у АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС Украни у Львівській області 27.12.2022 року,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 09.08.2022 року о 21.48 год. у АДРЕСА_1 , залишила без нагляду свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто неналежно виконувала батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов та виховання, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, за адресою, що вказана про протоколі про адміністративне правопорушення, крім цього, судом здійснено спробу повідомити ОСОБА_1 за номером телефону, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, виклик переадресовувався на автовідповідач.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 від 24.08.2022 року, долучених до матеріалів справи, остання вказує, що вона попросила старшого сина приглянути за молодшим сином ОСОБА_2 , однак, той залишив ОСОБА_2 та пішов проводжати друга. Вказує, що такого більше не повториться у майбутньому.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №298042 від 24.08.2022 року;

-витягом із системи АРМОР від 09.08.2022 року;

-поясненнями ОСОБА_1 від 24.08.2022 року;

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, доведена повністю.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано. А відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушниці та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Оскільки на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з неї на користь держави слід стягнути 496,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 184, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Б. Кротова