Справа№464/3086/22
пр.№ 3/464/1576/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2022 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Панькевич М.Б., потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУАП,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 24 липня 2022 року близько 22.00 год за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_3 , а саме: виганяв з квартири та принижував честь та гідність.

При розгляді справи у суді ОСОБА_1 , який користується правовою допомогою адвоката, заперечує вчинення інкримінованого правопорушення та пояснив, що викладених у протоколі дій не скоював. Уважає, що у виникненні конфліктів винна теща (потерпіла ОСОБА_3 ), яка втручається у його сімейне життя.

Захисником подано суду письмові пояснення, в яких просить провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУАП передбачено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Описані у вище обставини підтверджуються безпосередньо дослідженими по справі доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 620544 від 25 липня 2022 року, складеним дільничним офіцером поліції Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

показаннями у суді потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 24 липня 2022 року близько 22.00 год кричав, погрожував, виганяв з квартири, у вечірній час не давав усім спати та поводив себе неадекватно. Ходив по квартирі у нижній білизні (трусах) та це все знімав на телефон. При цьому навіть його молодший син кричав, щоб тато їх залишив у спокої. Такі показання у суді узгоджуються із заявами та письмовими поясненнями, наданими дільничному офіцеру поліції на місці події.

аналогічними показаннями у суді свідка ОСОБА_4 , тестя ОСОБА_1 , який підтвердив, що розбудився від шуму, останній усіх підняв на ноги, кричав, знімаючи на телефон.

Потерпілі та свідок попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри їх показанням захистом не наведено, а судом не встановлено. Послідовні показання потерпілих та свідка, які жодними доказами не спростовано, повністю та логічно вписуються в картину події правопорушення.

Долучений захисником відеозапис із зафіксованим перебігом події, який не заперечується учасниками, не спростовує, а доводить зворотнє і підтверджує факт події: з відтвореного та продемонстрованого у суді запису відображено поведінку ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці, створює напружену обстановку та конфлікт - розбудив домочадців, не давав спати, кричав, поводив себе агресивно, виганяв потерпілих з кімнати.

Наявні докази, які узгоджуються між собою, є послідовними, у сукупності та взаємозв`язку свідчать про вчинення домашнього насильства та вини у цьому ОСОБА_1 . Суд не має підстав сумніватися в їх достатності та достовірності.

Клопотання захисника про виклик та допит свідка ДОП ОСОБА_5 суд відхиляє як безпідставне, адже такий безпосередньо не був очевидцем події і не зможе підтвердити/спростувати обставини такої.

Заперечення вини, у тому числі викладені у письмовому поясненні, спростовується наведеними вище доказами, є голослівним, розцінюється як спосіб уникнення відповідальності за скоєне та форма захисту.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУАП, за що підлягає адміністративній відповідальності. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУАП, та спростовували даний висновок відсутні.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, особу порушника, який свою провину не визнає, його майнове становище та ступінь вини. З огляду на наведене суддя вважає, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді громадських робіт на мінімальних строк, що буде згідно ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, відповідатиме особі правопорушника, суті та наслідкам вчиненого правопорушення. Перешкоди до застосування громадських робіт, як це передбачено ст.30-1 КУАП, відсутні. Суд ураховує, що сама по собі позитивна характеристика правопорушника не була стримуючим фактором до вчинення правопорушення, а заперечення провини свідчить про можливі наміри вчинення аналогічних протиправних дій у майбутньому, а застосування більш м`якого стягнення не досягне мети, визначеної ст.23 КУАП.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді у виді 30 год громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО