Єдиний унікальний номер 341/893/22
Номер провадження 3/341/407/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

Свидюка Т. В.,

розглянув у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП щодо: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2022 серії ААД № 110055 ОСОБА_1 повторно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наступних обставин, викладених у протоколі.

26.07.2022 о 21 годин 40 хвилин у селі Загір`я Кукільницьке по вул. Центральній водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував мототранспортом ALFA з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у лікаря нарколога, що підтверджується відповідною довідкою. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

До протоколу долучено, зокрема, копію постанови судді Галицького районного суду від 09.06.2022 у справі № 341/537/22, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні суддя Мергель М. Р. установив, що згідно з даними паспорта громадянина України, копію якого долучено до матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не 02 жовтня 1997 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину в описаному правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно 26.07.2022 його зупинили працівники поліції, коли він рухався мотоциклом у вказаному населеному пункті. Зазначив, що працівники поліції не забезпечили йому можливість пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння із застосування спеціального технічного засобу на місці зупинки шляхом продуву приладу «Драгер». Після його згоди пройти огляд на місці зупинки деякий час чекали, щоб привезли прилад «Драгер», кудись телефонували. Через деякий час працівники поліції сказали їхати у лікарню для проведення огляду. У лікарні ОСОБА_1 відмовився здавати кров для огляду, оскільки аварії не вчиняв. При цьому підтвердив свою особу на відео та факт керування ТЗ у час та в місці, які зазначені у протоколі.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам і поясненням особи, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Своєю чергою частина друга статті 130 КУпАП, у порушенні якої обвинувачується ОСОБА_1 , визначає, що повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що протокол, направлення на огляд водія, медична довідка про відмову від проходження процедури на стан сп`яніння стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так само, постанова судді Галицького районного суду від 09.06.2022 у справі № 341/537/22 стосується притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане виключає можливість судді констатувати повторність вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з частиною третьою статті 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Застосовуючи аналогію закону та вказану норму КПК України, суддя зазначає, що вихід за межі висунутого обвинувачення є правом, а не обов`язком суду, і таке право може бути використане лише в інтересах обвинуваченого. Отже, суддя вважає за необхідне встановити наявність чи відсутність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з частинами другою, третьою статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, огляд в закладах охорони здоров`я проводиться виключно за наявності однієї з двох підстав: у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з його результатами.

Своєю чергою огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки є гарантованим правом водія і він не може бути примушений проходити такий огляд виключно у закладі охорони здоров`я, якщо бажає пройти його на місці зупинки ТЗ.

З оглянутих у судовому засіданні відеозаписів суддя встановив, що ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ. Після очікування деякий час огляд не місці зупинки не проведено. Наступні файли містять фіксацію подій у медичному закладі, де ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема здавати кров.

Як пояснив ОСОБА_1 , після того очікування приладу «драгер», який так і не привезли, працівники поліції сказали йому їхати у медичний заклад. При цьому він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ, а навпаки хотів його пройти шляхом продування приладу «Драгера» на місці зупинки.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що особі у встановленому порядку було забезпечено можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 отримання такої можливості від працівників поліції заперечує, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, то суддя дійшов висновку про порушення працівниками поліції визначеного у статті 266 КУпАП порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи.

Аналізуючи всі дані в сукупності і взаємозв`язку, у тому числі враховуючи не доведення дотримання поліцейськими вимог статті 266 КУпАП в частині надання можливості особі пройти огляд на місці зупинки ТЗ, беручи до уваги те, що усі докази у справі стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважаю, що усі докази у справі, зокрема протокол, медична довідка про відмову пройти огляд, направлення на проходження медичного огляду є недопустимими доказами у цій справі, оскільки оформленні з порушенням вимог вищевикладених приписів законодавства.

Крім того, суддя звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог пункту 7 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язкове.

Тобто, проведення лабораторних досліджень є обов`язковим саме для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, але не на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

При цьому згідно з даними протоколу працівники поліції, виходячи із зовнішніх ознак ОСОБА_1 , пропонували особі пройти огляд саме на визначення стану алкогольного сп`яніння, а не будь-якого іншого. Іншими словами, потреба відбирати зразки крові (біологічного матеріалу) для визначення стану алкогольного сп`яніння була відсутня.

Отже, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, довідка лікаря про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройти огляд на стан сп`яніння, складені за результатами порушення працівниками поліції визначеного у статті 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визнаю вказані докази недопустимими.

Окремо звертаю увагу на те, що саме працівники поліції не виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду належних і допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом на підставі допустимих доказів наявність у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням пункту 2.5 ПДР України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ