Провадження № 33/812/166/22 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Шикеря І. А.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Стрілець К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Кравченка О. С. на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 21 квітня 2022 року о 19 годині 45 хвилин в місті Первомайську Миколаївської області по вул. Достоєвського, 1а водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ-21101», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків з відеофіксацією.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко О. С. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також без повного з`ясування усіх обставин справи.

Зазначає про те, що представниками поліції було порушено порядок зупинки транспортного засобу та огляду водія на стан сп`яніння. Водію не були роз`яснені усі права, не зазначено за допомогою якого саме газоаналізатору «Драгер» водій може пройти огляд. Не складено акт огляду водія та йому не видано направлення до медичного закладу. Немає даних про відсторонення водія від керування автомобілем. Відеофіксація подій поліцейськими здійснено у двох різних файлах та не має ознак безперервності.

Між водієм та поліцейськими відбувся конфлікт, що призвело до необґрунтованого складення протоколу.

Крім того, свідки події на виклик до суду не прибули, внаслідок чого захисник та водій були позбавлені можливості задати їм питання.

Нажаль, суд першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дав, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та його захисник Кравченко О. С. не з`явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином у спосіб, який не суперечить положенням статті 294 КУпАП .

Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний перегляд справи здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про дату слухання справи не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини їх неявки або відсутні дані про їх належне повідомлення.

Отже, основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість її вирішення у відповідному судовому засіданні за наявністю поважних причин, які не викликають сумнівів у зволіканні з розглядом самої справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За належності повідомлення та відсутності поважності причин неявки учасників справи, реалізацією апелянтом свого права на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 294 КУпАП), суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути справу у відсутності апелянта, та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову.

Внаслідок чого суддя, при вирішенні справи, як на доказ вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які були присутні при його складанні, та відеофіксацію самої події, згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівником поліції.

Дослідивши цей відеозапис, суддя встановив, що на момент зупинки автомобіля «ВАЗ-21101», державний номер НОМЕР_1 , у місті Первомайську водій ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, при роз`ясненні йому порядку можливості проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у присутності двох свідків, відмовився, заперечень щодо дій поліцейських або інших висловлювань щодо конфліктної ситуації не робив.

Отже, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювався порядок проходження огляду на алкогольне сп`яніння, або між ним та поліцейськими мала місце конфліктна ситуація, не знайшли свого підтвердження.

Посилання на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу спростовується першим відеозаписом з місця подій та рапортом поліцейського, і значення для кваліфікації дій водія по частини 1 статті 130 КУпАП не має.

Немає значення і твердження захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, так як за положеннями пункту 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), визначається, що встановлення обґрунтованої підозри на наявність у водія ознак стану сп`яніння відноситься виключно до повноважень представників поліції, та не встановлюється будь-якими іншими особами.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І і положеннями розділу ІІ «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та з відеофіксацією, а за її відсутності, у присутності двох свідків, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку не згоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, та ці обставини підтверджені належними письмовими доказами, що додані до матеріалів справи. Назва та вид спеціального технічного засобу, за допомогою якого водій міг пройти огляд, за наявності відмови від його проходження, - значення не мають та нормативними актами не регламентуються.

Посилання захисника на порушення працівниками поліції порядку здійснення відеозапису теж є такими, що суперечать як положенням «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» №100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейським, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, на противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України №1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.

Крім цього, із доданих до матеріалів відеофайлів вбачається, що зйомка проводилася як за допомогою відеорегістратора, встановленого на службовому автомобілі, та і за допомогою нагрудної камери, та за своїм часом, незважаючи на їх розміщення у різних файлах, є безперервною, оскільки закінчуючи за часом в одному файлі, продовжується з цього ж часу в другому файлі.

Також ці відеозаписи є не єдиним доказом у справі, а тому обґрунтовано оцінені суддею місцевого суду як доказ у сукупності з іншими доказами, що є у справі, зокрема, з даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків.

Самі письмові пояснення свідків за положеннями статей 251, 272 КУпАП, є належними доказами у справі, та не вимагають особистої присутності особи-свідка у судовому засіданні.

Тому при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта щодо порушення порядку роз`яснення водієві його прав не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на роз`яснення водієві ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, що підтверджено як підписом поліцейського, так і підписами двох свідків. Зауважень з цього питання водієм ні письмово, ні усно при відеозапису не висловлено.

Не надано захисником на підтвердження неправомірних дій поліцейських скарг, які б направлялися водієм до відповідних органів, та відповідно прийнятих за ними рішень.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів які свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, а дії працівника поліції, який запропонував пройти огляд такий відповідали вимогам пунктів 1.2-1.3, 1.6-1.7, розділу ІІ зазначеної вище Інструкції.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП щодо місця, часу вчинення, суті адміністративного правопорушення, та повністю узгоджуються з даними відеозапису, здійсненого за допомогою відеореєстратора при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водієві ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка О. С. залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О.О. Ямкова