Справа№938/455/22
Провадження № 3/938/244/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ;

потерпілого: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька, при таких обставинах.

Так, 13.09.2022 приблизно о 15год 00хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які виразилися в тому, що він штовхав його, вдарив дерев`яною палицею по нозі та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України.

В судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП, вину у вчиненому визнав. Пояснив, що він разом із дружиною та їх дитиною проживають в окремому будинку, який знаходиться на одному подвір`ї поруч із будинком в якому проживають його батьки. Раніше між ним та його батьком ОСОБА_1 виникали конфлікти в результаті яких він із дружиною певний період часу не проживали в цьому будинку, однак десь місяць до події, яка мала місце 13.09.2022, вони знову повернулись проживати до цього будинку.

Того дня, 13.09.2022 він завозив додому дрова для опалення на зиму, як для себе так і для батьків. Його мати ОСОБА_3 допомагала йому завантажувати ці дрова. Коли вони були на подвір`ї та розвантажували дрова то батько ОСОБА_1 спитав у матері навіщо вона допомагає йому, оскільки це не її дрова. З цього приводу між матір`ю та батьком виникла суперечка, тому він підійшов до батька та спитав, що трапилось, чому він так говорить. Однак батько одразу почав ображати його, та взяв палку, яка стояла біля хліву, і намагався нею вдарити його. Він відібрав цю палку у батька та викинув її, і розвернувшись хотів піти. Однак батько знову взяв цю палицю та підійшовши до нього, намагався нею його вдарити. Тоді він звалив його на землю. Оскільки мама просила, щоб він не чіпав батька, то він залишив його на землі. Однак батько піднявшись знову взяв палицю в руки. В цей час із будинку вийшла його дружина ОСОБА_4 із дитиною та разом із мамою стала між ним і батьком. Оскільки батько знову намагався його вдарити, то він відібрав палицю та вдарив батька по нозі. Після цього батько викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Також вказав, що під час цієї події він ображав батька нецензурними словами.

Вважає що вчинив неправильно, та більше такого вчиняти не буде. Зазначив, що на даний час із батьком він не помирився.

Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, заслухавши показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Відповідно до п.п. 16, 14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька, яке полягало у тому, що він штовхав його, вдарив дерев`яною палицею по нозі та ображав його нецензурною лайкою, внаслідок чого потерпілому було завдано була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого, чим порушив вимоги ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Крім показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його винуватість у вчиненому правопорушенні, доводиться в сукупності наступними доказами:

-поясненнями потерпілого ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні, в яких він підтвердив що проживає разом із своїм сином ОСОБА_1 на одному подвір`ї однак в різних будинках. Він із дружиною проживає в одному будинку, а син разом зі своєю дружиною та дитиною проживають в іншому. 13.09.2022 він повернувся із лікарні де проходив лікування, оскільки в нього хворе серце. За рекомендацією лікаря, йому потрібно було лежати та надміру не хвилюватись. В певний час, він вийшов з будинку на вулицю та побачив, що його син завозив на подвір`я дрова для своїх потреб, а саме для опалювання на зиму, а його дружина, ОСОБА_3 , допомагала сину. Він покликав свою дружину до себе та спитав її чому вона допомагає їх синові, оскільки він їм не допомагав, коли вони возили дрова для своїх потреб. В той момент, коли він спілкувався із своєю дружиною ОСОБА_3 , їх син ОСОБА_1 підбіг до нього, та в нього із сином виникла штовханина під час якої син ображав його нецензурними словами, вдарив його 3-4 рази по руці та в грудну клітку, а також палкою по нозі, внаслідок чого в нього були синці, однак він побої у медичному закладі не знімав. Також зазначив, що ця палка стояла біля хліву, і першим її взяв син, а не він.

Внаслідок таких дій сина, йому стало погано, тому він пішов до хати, приліг та викликав швидку медичну допомогу.

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка після роз`яснень їй змісту ст.63 Конституції України пояснила, що вона разом із чоловіком ОСОБА_2 проживають у власному будинку в АДРЕСА_1 . На їх подвір`ї знаходиться ще один будинок в якому проживає їх син ОСОБА_1 із дружиною та їх дитиною. 13 вересня 2022 року вона перебувала біля свого будинку та допомагала сину ОСОБА_1 складати дрова. В цей час із їх будинку вийшов її чоловік ОСОБА_2 та покликав її до себе. Коли вона підійшла до чоловіка, то він спитав її чому вона допомагає сину складати дрова, вказавши на те, що вони не повинні допомагати йому, оскільки син не допомагав їм. У відповідь вона сказала, що якщо син не допомагав раніше, то можливо допоможе в чомусь у майбутньому. В цей час до них підійшов син ОСОБА_1 , та спитав у батька що трапилось і чому він кричить. У відповідь чоловік почав ображати сина та спитав його навіщо він заставив матір допомагати йому складати дрова. З цього приводу між ними виникла сварка. Неподалік від сина та чоловіка, а саме біля хліву стояла палка. Син ОСОБА_1 підійшов до хліву, взяв цю палку та викинув її в сторону, мабуть для того щоб батько не взяв її, та розвернувшись пішов у напрямку свого будинку. В цей час, чоловік взяв цю палку та намагався вдарити нею сина ОСОБА_1 , однак вона схопила його за руку та не дала йому цього зробити. Син обернувся та схопив батька за руки і вони почали боротись за цю палку. Під час боротьби вони впали на землю, а палку чоловік викинув в сторону. В цей час їз будинку вийшла дружина сина із дитиною та стала між чоловіком і сином. Після цього чоловік ОСОБА_2 розвернувся та йшов до свого будинку, а син ОСОБА_1 взяв іншу палку та догнавши батька, вдарив його по нозі ззаду. Чоловік одразу пішов до свого будинку та викликав швидку медичну допомогу. Під час сварки вони також ображали один одного нецензурною лайкою.

- поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка після роз`яснень їй змісту ст.63 Конституції України пояснила, що вона разом із чоловіком ОСОБА_1 та їх дитиною проживають у будинку в АДРЕСА_2, який розміщений на одному подвірї поряд із будинком де проживають батьки чоловіка. Зранку 13.09.2022 її чоловік почав перевозити на подвіря дрова для опалення будинку зимою. Оскільки вона була в будинку та доглядадала за дитиною, то чоловіку пішла допомагати його мама ОСОБА_3 . Протягм 2-х годин чоловік перевозив ці дрова, і все було спокійно. Потім вона почула сварку, в якій було чути і чоловіка і його батька та матір. Вона взяла дитину та пішла до них на вулицю. Коли вийшла на вулицю то побачила, що між ОСОБА_1 то його батьком стояла мама ОСОБА_1 та заспокоювала його і батька, тому вона разом із дитиною підійшла до чоловіка та попросила, щоб він не чіпав батька. За спиною у неї стояла мама ОСОБА_1 . В цей час батько ОСОБА_1 пішов до дров та взявши там палицю, намагався вдарити нею ОСОБА_1 . Однак зважаючи на те, що між ним та ОСОБА_1 стояла мама ОСОБА_1 та вона із дитиною, в нього цього не вийшло, а потім хтось забрав цю палку та викинув. Після цього ОСОБА_1 та його батько розійшлись по своїх будинках. Зазначила, що в період коли була на вулиці, то не бачила палки в руках свого чоловіка.

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437145 від 16.09.2022, відповідно до якого 13.09.2022 приблизно о 15год 00хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які виразилися в тому, що він штовхав його, вдарив дерев`яною палицею по нозі та ображав його нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №270634 від 13.09.2022, згідно з яким ОСОБА_1 заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 а також в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 3 доби з 18год. 00хв. 13.09.2022 до 18год. 00хв. 16.09.2022;

- рапортом старшого інспектора-чергового Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Я.Мартищука, з якого вбачається, що 13.09.2022 о 15год 25хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , про те, що в селі Яблуниця син побив заявника. В будинку перебуває новонароджена дитина (6 місяців). Медичну допомогу викликано смостійно;

- заявою ОСОБА_2 (без дати), якою він просить притягнути його сина ОСОБА_1 до відповідальності за те, шо він 13.09.2022 близько 15год за місцем його проживання вчинив сімейну сварку в ході якої завдав йому ударів дерев`яною палицею та руками не спричинивши тілесних ушкоджень, а завдавши фізичного болю.

Проаналізувавши в сукупності вищевказані докази, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

Окрім того, аналізуючи досліджені докази, суд враховує, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у вчиненні домашнього насильства стосовно його батька ОСОБА_2 , могли бути спровоковані діями самого потерпілого. Однак, як вбачається із показів свідка ОСОБА_3 , особа, яка притягаєтья до відповідальності завдав удару палицею по нозі потерпілого, в той час коли останній вже залишав місце події та йшов до свого будинку, а відтак на переконання суду, ОСОБА_1 умисно, бажаючи довести свою перевагу над потерпілим, завдав відповідного удару.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисне вчинення ним діяння психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, те, що у вчиненому розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_9 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з нього судовий збір.

Керуючись статтями 24, 27, 40-1, ч.2 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Роман ДЖУС