Справа 333/2686/22
Провадження 3/333/1676/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., за участю захисника Трифонова А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Бодайбо, Іркутської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №914754 від 26.06.2022 року, 26.06.2022 року о 18 год. 56 хв., ОСОБА_1 за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що виразилися висловлюванням та погрозами фізичної розправи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що він 26.06.2022 року прийшов до себе додому, за адресою: АДРЕСА_1 . Так як він не зміг відкрити квартиру своїм ключем, почав стукати у двері. Дружина та його син двері йому відкрили лише через півгодини після його стуку. Після цього, його син ОСОБА_2 почав на нього кричати. У подальшому, хтось викликав працівників поліції, які приїхали та забрали його до відділу поліції, де скали якісь документи. Він дійсно підписував ті документи, які йому давали поліцейські, але їх не читав, так як до поліції не взяв окуляри. Домашнє насильство в той вечір не вчиняв, нецензурною лайкою не висловлювався та нікому не погрожував.

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що 26.06.2022 року ввечері він у вікно побачив, як додому за адресою: АДРЕСА_1 йде його батько, вірніше його вели та супроводжували товариші останнього, так як батько був у стані алкогольного сп`яніння. Після цього, він відкрив двері та почав чекати на батька. ОСОБА_1 коли дійшов до порога квартири, присів і заснув, таким чином, що неможливо було закрити двері. Коли мати почала будити батька, останній почав відмахуватися та вдарив у обличчя матері, через що і у неї пішла кров. Він після цього викликав поліцію та швидку допомогу. Коли приїхали працівники поліції, він разом із батьком поїхали до відділу поліції, а матір залишилася вдома. Тому, у поліції саме він писав заяву на батька. Під час вказаних подій ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на нього, але не погрожував. Вважає, що від дій батька йому не було завдано і не могло бути завдано шкоди його психічного здоров`ю. Фактично він не є потерпілим, а є потерпілою його матір.

Захисник Трифонов А.В. після отримання пояснень від ОСОБА_1 та потерпілого, а також дослідження матеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, заявив клопотання про закриття провадження у даній справі, виходячи з такого. По-перше, поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено без наявних на те підстав. Вину останнього не доведено належними та допустимими доказами. По-друге, ОСОБА_1 свою вину не визнав. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого, дослідивши матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, дійшов до такого.

Санкція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зважаючи на характер та суворість вказаних адміністративних стягнень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП вважаю, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

У судовому засіданні були досліджені матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події, згідно якого ОСОБА_2 просить органи поліції прийняти заходи відносно його батька, який вчинив домашнє насильство відносно нього та його матері;

- протокол опитування ОСОБА_2 ;

- протокол опитування ОСОБА_1 ;

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 26.06.2022 року відносно ОСОБА_1 ;

- форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 ;

- два рапорти працівників поліції про виявлене адміністративне правопорушення.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У протоколі серії ВАБ №914754 від 26.06.2022 року вказано, що «… ОСОБА_1 вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що виразилися висловлюванням та погрозами фізичної розправи». Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, працівники поліції не вказали чи завдали або могли завдати ці дії ОСОБА_1 шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тобто фактично не вказали наслідки таких дій, що є обов`язковим під час викладення суті адміністративного правопорушення. У судовому засіданні потерпілий зазначив, що батько лише виловлювався у його бік нецензурною лайкою, але ці дії не завдали і не могли завдати шкоди його психічного здоров`ю. Взагалі ОСОБА_2 себе потерпілим не вважає, а заяву у поліції написав через те, що матір залишилася вдома і комусь необхідно було поїхати до відділу поліції.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважаю, що порушення, допущене працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, під час судового розгляду не встановлено, що дії ОСОБА_1 завдали або могли завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілому.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що у справі відсутні належні, достовірні та достатні докази, а також «поза розумним сумнівом», оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , тому є усі підстави стверджувати, що матеріалами справи не доведено, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин провадження і цій справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Р.С. Холод