ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1112/22 Справа № 213/1637/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2645 /дві тисячі шістсот сорок п`ять/ гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Постановою суду встановлено, що 19.07.2022 року о 12:00 год. в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, розташування військової частини НОМЕР_2 (точне розташування не підлягає розголосу) старший лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду. Свої службові обов`язки не виконував та був відсутній до 13:35 год. 25.07.2022.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП скасувати та винести нову постанову, якою закрити адміністративне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції було неправомірно застосовані норми та положення Наказу МОУ №329 від 23 жовтня 2021 року про затвердження Інструкції та складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, так як вказана інструкція встановлює механізм протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців ЗСУ та окремо військовозобов`язаних під час проходження зборів, і даному випадку ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, тому висновок суду першої інстанції про неможливість застосування положень Наказу МОУ №329 від 23 жовтня 2021 року про затвердження Інструкції та складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення апелянт вважає неправомірним.

Також, апелянт вказує на те, що протокол складено заступником командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , який не є командиром підрозділу та не був на час складання протоколу тимчасово виконуючим обов`язки командира підрозділу, а тому він не мав права складати такий протокол та збирати докази адміністративного правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням процесуальних строків, встановлених КУпАП, а саме, вчинення нібито адміністративного правопорушення було виявлено 19 липня 2022 року, натомість протокол, який був на розгляді суду першої інстанції, складено аж 01 серпня 2022 року. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення як від 01 серпня 2022 року не містить серії та номеру, що суперечить п. 1 Розділу наказу МОУ №329.

Поміж іншого, апелянт вказує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП взагалі не розкрито обставин, за яких вчинено дане правопорушення, тобто, не відображено в чому саме виявились незаконні дії ОСОБА_1 у відповідності до диспозиції вказаної норми закону.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Так, вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні місцевого суду доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст. 245 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується наступними дослідженими судом першої інстанції доказами:

- матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини начальником зв`язку - командиром взводу старшим лейтенантом ОСОБА_1 , розпочато 20.07.22, закінчено 31.07.22 (а.с. 5-32), які складаються з:

* Акта службового розслідування (а.с. 7-9);

* рапортів співслужбовців (а.с. 10-20);

* письмовими поясненнями старшого радіотелефоніста-гранатометника взводу управління командира дивізіону молодшого сержанта ОСОБА_3 , якими він повідомив, що о 08 годині 40 хвилин за розпорядженням старшого лейтенанта ОСОБА_1 (свого безпосереднього начальника) він відніс сумки ОСОБА_1 до його особистого автотранспорту, що знаходився за межами ППД частини - стоянка автотранспорту за спортивним комплексом (зі сторони, яку не видно з ППД). Старший лейтенант теж ніс сумку, всі сумки було завантажено в його особистий автомобіль. Після цього ОСОБА_1 повернувся до будівлі ППД (корпус №2) разом з ним. На вході у корпус №2 ОСОБА_1 попрощався. Після цього ОСОБА_3 з 9-00 до 13-00 знаходився у патрулі на встановленому КПП розташування частини, за цей час ОСОБА_1 я не бачив, через КПП частини ОСОБА_1 , не виходив і не виїздив; (а.с 25).

* письмовими поясненнями командира 2 взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї, старшого лейтенанта ОСОБА_4 , якими він повідомив, що 19 липня 2022 року після шикування особового складу дивізіону о 08:00 він прибув у штаб дивізіону та працював із документами в період із 08:00 по 12:00. За цей час, між 08:00 та 12:00, перебуваючи у приміщенні штабу, вікна якого виходять на вулицю він двічі бачив, як старший лейтенант ОСОБА_1 у цивільному одязі рухався по доріжці між гуртожитком та спортивним комплексом. Один раз ОСОБА_1 , рухаючись у бік спорткомплексу, мав при собі невелику спортивну сумку. Будівля спорткомплексу знаходиться поряд із будівлею гуртожитку, де дислокується особовий склад дивізіону, і військовослужбовцям дозволено користуватися душовою кімнатою у спорткомплексі. Через це він, випадково помітивши старшого лейтенанта ОСОБА_1 , не звернув на даний факт особливої уваги та не зафіксував точний час, коли це відбувалося. У період із 12:00 до 20:00 19 липня 2022 року, тобто до вечірньої перевірки, коли був виявлений факт самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 , він більше не бачив його в межах розташування (а.с. 26);

* письмовими поясненнями сержанта ОСОБА_5 , командиравідділення взводу управління дівізіону, якими він повідомив, що 19 липня 2022 року, після шикування особового складу дивізіону о 08 год, 00 хв. не отримував від свого безпосереднього начальника, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , ніяких розпоряджень стосовно виконання службових обов`язків. Після шикування о 08 год. 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_1 не визначав для взводу жодних завдань та не був помічений ним за виконанням службових обов`язків. На вечірній перевірці особового складу дивізіону о 20 год. 00 хв. 19 липня 2022 року ОСОБА_1 присутній не був, на телефонні дзвінки він не відповідав, і місце його перебування було не відоме, про що ОСОБА_5 доповів рапортом (а.с. 27);

- актом про відмову ОСОБА_6 надавати пояснення від 25.07.2022 року (а.с. 28);

- наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 45 про результати службового розслідування (а.с. 3-4).

Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не наведено та не встановлено.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП взагалі не розкрито обставин, за яких вчинено дане правопорушення, тобто, не відображено в чому саме виявились незаконні дії ОСОБА_1 у відповідності до диспозиції вказаної норми закону, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки диспозиція вказаної норми закону передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини, що прямо відображено у складеному протоколі про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2022 року.

При цьому, факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини було зафіксовано свідком ОСОБА_4 , який, будучи допитаний безпосередньо судом першої інстанції пояснив, що у повному обсязі підтримує свої письмові пояснення, які знаходяться в службовому розслідуванні та пояснив, що коли ОСОБА_1 здав йому свої рапорти, він поклав їх у спеціальну папку, яка передається на розгляд керівництву. Проте на той момент керівництво було відсутнє і повернулось до військової частини увечері, при цьому на той момент ОСОБА_1 не дочекавшись розгляду своїх рапортів залишив військову частину.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням процесуальних строків, встановлених КУпАП, а саме, вчинення нібито адміністративного правопорушення було виявлено 19 липня 2022 року, натомість протокол, який був на розгляді суду першої інстанції, складено аж 01 серпня 2022 року не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складався саме після проведення службового розслідування, так як таке розслідування направлено на виявлення всіх фактичних обставин і по його завершенню становиться зрозумілим, чи є в діях військовослужбовця ознаки адміністративного правопорушення. Всі ці обставини певною мірою вивчились місцевим судом у сукупності з усіма матеріалами справи та разом із положеннями діючого законодавства, та отримали свою оцінку.

Щодо посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що протокол складено неуповноваженою особою, то суд апеляційної інстанції оцінює критично такі доводи, оскільки як свідчать матеріали справи, особа, яка була командиром військової частини уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення без порушень виконала свій обов`язок під час військового стану, при цьому, ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом в повному обсязі, роз`яснено йому його права, протокол підписаний без зауважень, добровільно та особисто ОСОБА_1 , в установленому законом порядку складений протокол, як і дії заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який склав протокол, ОСОБА_1 оскаржені не були.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення як від 01 серпня 2022 року не містить серії та номеру, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки він повністю відповідаю вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тощо, відтак докази апелянта стосовно неналежного оформлення вищевказаного протоколу не відповідають дійсності.

Зважаючи на вищевикладене та на підставі досліджених матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив справу на підставі належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів. Обставини, які спростовували б висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено, відтак, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2645 /дві тисячі шістсот сорок п`ять/ гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун