КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/8950/22 Головуючий у 1-й інст. - Ясельський А.М.
Апеляційне провадження №33/824/2439/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює інженером у Київському Геріатричному пансіонаті, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065726, 21 липня 2022 року о 09 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що на пропозицію поліцейського проходити медичний огляд на стан сп'яніння він погодився, однак поліцейський сказав йому, що в його випадку треба відмовлятися у зв'язку з тим, що його автомобіль знаходиться в розшуку та є вирогідність причетності вказаного автомобіля до скоєння кримінального правопорушення, а тому автомобіль мають вилучити спочатку на штрафмайданчик, а в подальшому його вилучать на потреби ЗСУ.

Крім того, посилається на те, що поліцейський в присутності свідків повідомив, що у них відсутній прилад Драгер та необхідно чекати поки інший екіпаж його підвезе, коли це буде не сказали.

Посилається на те, що на відео зафіксована адекватна поведінка ОСОБА_1 та будь - яких ознак алкогольного сп'яніння немає.

Крім того, посилається на те, що до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість , але дані про те, що таке напрвлення фактично було вручено особі, що притягується до адміністративної відповідальності відсутні.

Також, посилається на те, що направлення ОСОБА_1 не вручалось.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Онопрієнко З.В. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Онопрієнко З.В., переглянувши відео, вислухавши свідчення свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею місцевого суду вимоги зазначених норм закону дотримані не були, що призвело до прийняття сумнівного, з точки зору його законності та обґрунтованості рішення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом коли його зупини працівники поліції. На пропозицію поліцейського проходити медичний огляд на стан сп`яніння він погодився, однак поліцейський сказав йому, що в його випадку треба відмовлятися у зв`язку з тим, що його автомобіль знаходиться в розшуку та є вирогідність причетності вказаного автомобіля до скоєння кримінального правопорушення, а тому автомобіль мають вилучити спочатку на штрафмайданчик, а в подальшому його вилучать на потреби ЗСУ.

Крім того, поліцейський в присутності свідків повідомив, що у них відсутній прилад драгер та необхідно чекати поки інший екіпаж його підвезе, на що ОСОБА_1 сказав, що буде чекати поки привезуть драгер. Поки він чекав екіпаж з драгером прийшов його колега з робити ОСОБА_2 , який був свідком розмови ОСОБА_1 та поліцейського, який наполягав на тому, щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу драгер, у зв'язку з його відсутністю та те, що транспортний засіб у нього не вилучать, а документи складуть для того, щоб дотриматися формальностей.

Також, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість , але дані про те, що таке направлення фактично було вручено особі, що притягується до адміністративної відповідальності відсутні. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що поліцейські відмовились доставити його до лікарні, оскільки на це в них немає часу.

Крім того, працівниками поліції не було надано ніякого направлення ОСОБА_1 для проходження огладу на стан сп`яніння в медичному закладі.

ОСОБА_1 пояснив, що пояснення свідків, що містять в матеріалах справи є шаблонними , заповненими власноруч працівником поліції і тільки підписаними свідками.

ОСОБА_1 вказує на те, що розписка про залишення транспортного засобу на місці зупинки складена під тиском поліцейських та він говорив їм про те, що не буде це писати, на що вони відповіли, що це стандартна форма.

Крім того, після написання розписки ОСОБА_1 поїхав на роботу та пропрацював там цілий робочий день, що свідчить про те, що він не був у стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Долучене до матеріалів справи відео також не містить підтверджень керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, відеозапис містить момент того, що розписка складена під тиском поліцейського.

Крім того, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , який підтвердив слова ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 , був свідком розмови ОСОБА_1 та поліцейського, який наполягав на тому, щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу драгер, у зв'язку з його відсутністю, та те, що транспортний засіб у нього не вилучать, а документи складуть для того, щоб дотриматися формальностей.

Пояснив, що пізніше ОСОБА_1 приїхав на роботу та пропрацював там цілий робочий день.

Таким чином будь-яких відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом Рено, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення цього огляду або у разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення.

За приписами пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи та відеозапис містять докази того, що ОСОБА_1 хотів та намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу драгер чи за допомогою огляду в закладі охорони здоров'я, однак працівники поліції йому такої змоги не дали.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_1 був суб`єктом адміністративного правопорушення, то висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 065726 від 21 липня 2022 року не додано належних та переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутностю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Рубан