Справа 362/2315/22
Провадження 3/362/1307/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2022 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Калинівка Васильківського району Київської обалсті, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083715 від 22.06.2022, ОСОБА_1 22.06.2022 о 16 год. 00 хв. на а/д Путрівка-Калинівка керував транспортним засобом AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння лиця, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 винним себе не визнав та у судовому засіданні пояснив, що працівники поліції зупинили його без законних на те підстав: він правил дорожнього руху не порушував, ознак алкогольного сп`яніння не мав, тому на їх незаконну пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, але потім передумaв і пoгoдився пoїхaти дo зaклaду oхoрoни здoрoв`я. Це чули свідки. Oднaк пoліцейські проігнорували його згоду проїхати до закладу охорони здоров`я та склaли цей прoтoкoл. Так, дійсно, він вказав працівникам поліції, що випив ввечері 21.06.2022 пляшку пива, однак, враховуючи, що пройшла майже доба, в нього були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який міг зреагувати на залишки перегару, однак хотів пройти огляд в медичному закладі, оскільки результати аналізу крові на вміст алкоголю є більш точними.

Зa клoпoтaнням ОСОБА_1 у судoве зaсідaння викликaвся інспектoр пoліції ОСОБА_2 , який oфoрмляв прoтoкoл, a тaкoж свідки пoдії, які зaзнaчені у вкaзaнoму прoтoкoлі. Дo суду вкaзaні oсoби не з`явилися з невідoмих для суду причин.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд, розглядаючи справи на засадах безсторонності та неупередженості, приходить до висновку щодо відсутності повноважень витребовування додаткових доказів за власною ініціативою. Зважаючи на викладене, розгляд справи має бути здійснений лише за тими матеріалами, які містяться у справі.

Ч.1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів, який може застосувати поліція є зупинення транспортного засобу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 2, 4 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі за текстом «Інструкція»), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Як передбачено п. 7 Розділу 1 вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином, відповідальність особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає в тому випадку, коли у поліцейського є достатні дані про наявність у особи визначених Інструкцією ознак стану алкогольного сп`яніння, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ця особа перебуває у стані сп`яніння, і коли така особа після пред`явлення вимоги поліцейським відмовилася пройти огляд на місці або відмовилася пройти огляд в медичному закладі.

Тобто, за змістом вказаних вище норм, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про підстави зупинки, про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Суд позбавлений можливості встановити правомірність зупинки ОСОБА_1 , оскільки у наданих суду доказах та відеозаписі з місця зупинки відсутня будь-яка інформації, яка б свідчила про наявність підстав для зупинки, передбачених ст. 35Закону України «Про Національну поліцію».

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083715 від 22.06.2022 (а.с. 1) з точки зору достовірності викладених в ньому обставин, виходжу з наступного.

Даний протокол в частині того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений та висловив відмову від огляду, є достовірним.

Разом з тим, оцінюючи достовірність зазначених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, суд виходить з того, що в ході судового розгляду оглянуто оптичний диск, де знаходиться відео з нагрудної камери патрульних поліції, з якого вбачається як чоловік представляється ОСОБА_1 та підтверджує, що керував транспортним засобом AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_2 , вказує, що вживав алкогольні напої. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Відеозапис після цього припиняється і процесу оформлення матеріалів та складання протоколу не зафіксовано (а.с.5).

Таким чином, з відеозапису видно, що поліцейський не назвав ОСОБА_1 та свідкам підстави зупинки транспортного засобу та жодної ознаки алкогольного сп`яніння, не здійснив жодної перевірки координації рухів. Оскільки відеофіксація подій 22.06.2022 за участю ОСОБА_1 має уривчастий характер та дуже малу тривалість, це не дає можливості суду встановити наявність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та про наявність вказаних в протоколі ознак алкогольного сп`яніння.

За відсутності ознак алкогольного сп`яніння, лише підтвердження ОСОБА_1 вживання алкогольних напоїв не є достатньою підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, як зазначає ОСОБА_1 в судовому засіданні, з моменту вживання алкогольного напою і до моменту керування транспортним засобом пройшла майже доба, тим більше, що законодавство дозволяє керування транспортним засобом при наявному вмісті алкоголю в крові, якщо він не перевищує 0,2 ‰.

Крім того, як вказує ОСОБА_1 , ним була висловлена спочатку незгода пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, однак згодом він передумав та погодився поїхати до медичного закладу. У зв`язку з перериванням відеозапису дані твердження ОСОБА_1 не можливо спростувати чи підтвердити даним доказом.

З метою з`ясування питання щодо тих обставин, на які вказував ОСОБА_1 , зокрема щодо того, що він погодився в подальшому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, судом за клопотанням ОСОБА_1 в судове засідання були викликані свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак до суду за викликом свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Доказування не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях чи доводах, нічим не підтверджених. Так, на місці зупинки інспектор не надав доказів правомірності зупинки транспортного засобу та доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Такі докази також відсутні в матеріалах справи. Тому вимога працівника поліції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не була законною.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вказана норма закону відображає сформульовану Європейським судом з прав людини у своїх справах («Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України») доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Відсутність доказів, які підтверджують законність підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, а також відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тягне за собою визнання недопустимими інших доказів, які були зібранні після зупинки вказаного транспортного засобу.

Зазначене свідчить, що надані суду докази на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ААБ №083715 від 22 червня 2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 22 червня 2022 року, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відеофайли з нагрудної камери працівника поліції, які містяться на оптичному диску, є недопустимими.

Крім встановлення судом відсутності доказів законної вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу та наявності підстав для вимоги водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відсутні також докази того, що ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі і свою думку не міняв, твердження ОСОБА_1 про згоду ним пройти огляд в медичному закладі не було спростовано.

У зв`язку з вказаним суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.130, 251, 283, 284, 287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сухарева О.В.