П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: с.Іванівське, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого,-

за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2022 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011811 від 25.09.2022 вбачається, що о 12 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту «Перечин» було виявлено трьох громадян України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В ході перевірки даних громадян було встановлено, що дані особи мали намір незаконно перетнути державний кордон України з України в Словацьку Республіку на напрямку 91-93 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в мобільному терміналі наявні точи на карті та маршрути руху) та не змогли пояснити мету перебування в контрольному прикордонному районі. Своїми діями порушили ст.9 Закону України «Про держаний кордон» від 04.11.1991 року.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, не визнав. Пояснив, що 25.09.2022 року разом зі своїми товаришами на його машині їхали на туристичну базу «Едельвейс», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Велико-Березнянський район, с.Сіль. В м.Перечин Ужгородського району Закарпатської області біля залізничного переїзду були зупинені прикордонним нарядом для перевірки документів, в результаті такої перевірки на нього та його товаришів було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Стверджує, що не мав наміру незаконно перетнути державний кордон, оскільки не є військовозобов`язаним та може в законному порядку виїхати за кордон через відповідні пункти пропуску.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як вбачається з вищезазначеного протоколу ЗхРУ №011811 від 25 вересня 2022 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб, тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Об`єктивну сторону даного правопорушення складає саме перетинання або спроба перетинання державного кордону будь-яким способом поза пунктами пропуску, вчинене групою осіб.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011811 від 25.09.2022 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зупинені прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту «Перечин» за намір незаконно перетнути державний кордон України в Словацьку Республіку на напрямку 91-93 прикордонного знаку на ділянці відповідальності прикордонної служби «Великий Березний».

На підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 25.09.2022, рапорт офіцера (оперуповноваженого) відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу лейтенанта ОСОБА_4 ; рапорт начальника групи організації адміністративного провадження відділу адміністративно юрисдикційної діяльності штабу лейтенанта ОСОБА_5 , протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.09.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.09.2022, скрін-шоти з екрану телефону, з яких вбачається маршрут руху та історії додатків і веб-пошуку з приводу перетину кордону.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 25.09.2022 року здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, судді не подано.

Як установлено з досліджених доказів ОСОБА_1 було затримано прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту «Перечин», що знаходиться на значній віддалі від державного кордону.

Отже, з досліджених доказів не встановлено, що ОСОБА_1 здійснив активні дії, спрямовані на незаконний перетин державного кордону, та при здійсненні цих дій був затриманий працівниками прикордонної служби.

Долучені до матеріалів справи скрін-шоти з екрану телефону не можуть свідчити про спробу незаконного перетину кордону, оскільки з них неможливо встановити стверджувані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

Згідно зі ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зібраними матеріалами спр ави не доведена поза розумним сумнівом вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Згідно пункту 1 частини 1статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник