Справа № 302/996/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/705/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на. на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.09.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №436708 від 09.09.2021 та постанови суду від 30.09.2021 вбачається, що 10.08.2021 ОСОБА_1 в соціальній мережі «Фейсбук», поширив неправдиві чутки щодо Covid-19 у вигляді інформації «Франция 7 августа. Все обединились против паса стыда», що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП. Вважає постанову суду не законною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки, такими, що не відповідають фактичним обставинам. Категорично заперечує факт вчинення правопорушення, яке ставиться йому у вину та вважає, що доказів, які б підтвердили протилежне у матеріалах справи немає. Вебсторінка, з якої поширено, на думку автора протоколу, неправдиву інформацію, йому не належить. Зазначає, що у певний період він був кандидатом у депутати, а тому його персональні дані були у вільному доступі, що могло стати наслідком створення фейкової сторінки в соціальній мережі Фейсбук. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить чіткої вказівки про те, які саме неправдиві чутки він нібито поширив, а також не вказано причинно-наслідкового зв`язку між цими чутками та імовірністю виклику ними паніки серед населення та/або порушення громадського порядку. Право на складання протоколу за статтею 173-1 КУпАП мають працівники поліції, в той же час, як доказ та підставу для складання протоколу у даній справі долучено акт обстеження веб-сторінки мережі Інтернет співробітника УСБУ в Закарпатській області, тобто збирання доказів у даній справі здійснено посадовою особою, яка не має на це повноважень, а тому, такі докази, на його думку є

-2-

недопустимими, оскільки зібрані з порушенням встановленого законом порядку. Щодо визначення поширеної інформації недостовірною, то особа, яка склала протокол та суд при винесенні постанови виходили з того, що це підтверджується українськими волонтерськими Інтернет-проектами «Стопфейк» та «ВоксЧек». Зазначає, що ці проекти не є державними чи приватними установами у сфері кіберзбезпеки, ЗМІ, охорони громадського порядку тощо і вони не мають в своєму складі відповідних фахівців, у тому числі медиків, які спеціалізуються на пандеміях чи Covid- 19. Більше того, у матеріалах справи відсутні висновки про визнання поширеної інформації недостовірною, а тому не зрозуміло, яким саме висновкам суд давав оцінку у постанові. До проколу не долучено доказів повноважності працівника поліції ОСОБА_3 на складання проколу про адміністративне правопорушення. Також додані до протоколу скриншоти не засвідчені відповідно до встановленого законом порядку, у тому числі власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, і такі фактично не мають юридичного статусу доказу. З приводу неналежності скриншотів, як доказів у справі просить врахувати правові висновки Верховного Суду у справі №587/205/18 та у справі №922/51/20 та також вимоги до оформлення документів. Сторона захисту під час розгляду справи наполягала на допиті свідків у справі та дослідженні оригіналів доказів, однак таке клопотання було безпідставно відхилене судом першої інстанції.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рішко С.І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рішка С.І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

-3-

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання виконаної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.245,247,251, 252,280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до приписів ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

За змістом диспозиції статті 173-1 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає у поширюванні неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.

-4-

Неправдивими чутками слід вважати будь-яке повідомлення переважно усного характеру про будь-кого та будь-що, що суперечить (не відповідає) дійсності (формальний склад). Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу та необережності.

Отже, обов`язковим елементом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП, є наслідки у виді гіпотетичної можливості викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.

Тому, саме по собі поширення неправдивих чуток, яке не викликало і не могло викликати паніки чи призвести до порушення громадського порядку, не становитиме порушення ст.173-1 КУпАП.

Термін «паніка» визначається як психічний стан людей не свідомий, нестримний страх, викликаний дійсною чи уявною небезпекою, що охоплює людину чи багатьох людей, неконтрольоване прагнення уникнути небезпечної ситуації.

З протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ВАБ №436708 від 09.09.2021 вбачається, що 10.08.2021 ОСОБА_1 в соціальній мережі «Фейсбук» поширив неправдиві чутки у вигляді інформації «Франция 7 августа. Все обединились против паса стыда», що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.

Таким чином, з протоколу вбачається, що поширене ОСОБА_1 посилання містить наступний зміст: «Франция 7 августа. Все обеденились против паса стыда». Разом з тим, з даного допису не зрозуміло, які саме неправдиві чутки, у тому числі про Covid-19 він містить, та яким чином вони могли викликати паніку серед населення чи порушення громадського порядку.

При цьому, в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено наслідок вчинених ОСОБА_1 дій, які згідно ст.173-1 КУпАП повинні виражатись у виникненні паніки серед населення або порушенні громадського порядку. Разом з тим у вищевказаному протоколі відсутнє посилання на сторінку соціальної мережі Інтернет «facebook» з якої ОСОБА_1 поширив допис, в якому відображено неправдиву інформацію про Covid-19, не встановлено, яку саме неправдиву інформацію містив поширений ОСОБА_1 допис про Covid-19, не встановлені свідки правопорушення, а також особи, які ознайомились із постом ОСОБА_1 . Тобто, до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження наявності друзів та/або читачів персональної сторінки ОСОБА_1 у соціальній мережі «facebook», підтвердження наявності переглядів поширеного ОСОБА_1 допису саме з його сторінки, кількості таких переглядів, вподобань, поширень тощо.

Згідно ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Описана у протоколі подія відбулася 10.08.2021, огляд веб-сторінки мережі Інтернет, завдяки якому було виявлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності, про що складено акт, проведено 25.08.2021 та який зареєстрований у ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області 31.08.2021, а протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №436708 відносно ОСОБА_1 складено лише 09.09.2021, що в свою чергу вказує про складення протоколу з порушенням строків встановлених ч.2 ст.254 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст.256 КУпАП.

-5-

Таким чином, з урахування вищенаведеного, апеляційним судом встановлено, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серіїВАБ №436708 від 09.09.2021, не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме не містить конкретного, чіткого та зрозумілого формулювання вчиненого ОСОБА_4 правопорушення та складений з порушенням встановленого законом строку.

Окрім того, як випливає з долучених до протоколу матеріалів, зокрема, акта огляду веб-сторінки мережі Інтернет, ОСОБА_1 здійснив поширення на своїй персональній сторінці соціальної мережі «facebook» допису, опублікованого іншим користувачем мережі, жодним чином не коментуючи його та не публікуючи реакції на такий допис. Тобто, встановити, чи особа здійснила дане поширення у зв`язку з тим? що вона поділяє думку автора допису, чи у зв`язку із осудом чи висміюванням даного допису неможливо.

Також, на переконання апеляційного суду матеріалами справи не доведено наявність у діях ОСОБА_1 такого елементу об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП, як наслідок у виді можливості виклику паніки серед населення або порушення громадського порядку

Більше того, з пояснень ОСОБА_1 , які він надав під час розгляду справи судом першої інстанції вбачається, що він взагалі заперечив факт належності йому акаунту в соціальній мережі «facebook», з якої було поширено інформацію, яка на думку особи, що склала протокол є неправдивою.

Разом з тим, матеріалами справи не доведено належність акаунту «Rostik Tokar», з ресурсним посиланням «facebook.com/rostiktokar» саме особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення, у тому числі не долучені будь-які докази, які б поза розумним сумнівом доводили обставини, зазначені у протоколі.

В той же час апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу і на наступне, так у постанові Верховного Суду від 7.07.2021 у справі №587/2051/18 зазначено, що роздруківки інтернет-сторінок, які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Вони визнаються доказом, якщо виготовлені, видані й засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу.

Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду. Однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи. Тому суд може провести огляд і дослідження таких документів на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним посиланням.

Апеляційним судом встановлено, що долучені до протоколу знімки веб-сторінки належним чином не засвідчені, а наявні у акті огляду веб-сторінки мережі Інтернет посилання на відповідному Інтернет-ресурсі судом першої інстанції не оглядались та не досліджувались.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дотримався положень закону, які передбачають, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є документом, який констатує виявлення адміністративного правопорушення та не може бути єдиним та безперечним доказом вини особи, відносно якої він складений.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011

-6-

Європейський Суд повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, не підтверджуються доказами, які поза розумним сумнівом підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення, апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.09.2021 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення ажмінінстративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: