Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
29.09.2022 Справа №: 368/780/22
провадження 3/368/226/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. розглянувши справу яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя - АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, -

встановив :

Згідно протоколу, ОСОБА_1 21.08.2022 року близько 20 год. 50 хв. у с.Грушів по вул. Незалежності, керував автомобілем MAZDA CX-5 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 під час розгляду справи своєї вини не визнав та пояснив суду, що 21.08.2022 року в період часу 20 год. 30 хв по 21 год. він на його автомобілі MAZDA державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням знайомого ОСОБА_2 приїхали в с. Грушів з с. М.Букрин, щоб забрати дитину з маршрутки, яка зупиняється в селі Грушів біля магазину. Машина стояла біля магазину. До них під`їхав патрульний автомобіль з якого вийшли поліцейські та почали запитувати чи не бачили автомобіль Жигулі бежевого кольору. В ході розмови поліцейський запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння (як власнику авто), незважаючи на те, що ОСОБА_1 не керував авто. Дане може підтвердити свідок ОСОБА_3 .. Однак не зважаючи на це поліцейським було складено протокол відносно нього.

Суд, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Разом із цим, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, наведені в протоколі та в матеріалах справи докази, не свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. і. ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною стороною правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тощо.

Так в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 21 серпня 2021 року о 21 год. 03 хв. в с. Грушів по вул. Незалежності, керував автомобілем MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, яка передбачає, заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже лише, керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин; керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення "нетверезого водія".

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі №686/11314-/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Так, наявні в матеріалах справи докази не містять об`єктивних даних, які б підтверджували той факт, шо ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч. з ст. 7 КУпАП).

Надані до суду матеріали, як докази винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП містять протокол, в якому зазначено, що до нього додається відео, а також CD-R диск доданий до нього.

Згідно судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі "Малофєєва проти Росії" (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі "Карелін проти Росії"(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, "коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, з переглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів, не вбачається факту керування ОСОБА_1 21.08.2022 автомобілем MAZDA, державний номерний знак НОМЕР_1 як зазначено у протоколі.

Крім того, відео не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Вина особи має бути доведена беззаперечно і не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. з3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відповідно до викладеного, а саме із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеоматеріалів, однозначно не слідує, що ОСОБА_1 в дійсності було вчинене правопорушення, передбачене ч. і ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і це не спростовується вищенаведеними доказами справи.

Будь-які інші докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та чи взагалі керував транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду встановлена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17Л2.2008 року № 1103 із змінами та доповненнями.

Підставою направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння є обов`язкове встановлення поліцейським ознак, що особа перебуває у такому стані, які не можуть бути надуманими, а повинні бути реальними та відповідати переліку ознак, встановлених п.п.2.3 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно вказаної інструкції такими ознаками зокрема є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

В свою чергу адміністративне правопорушення таких ознак не містить.

Відповідно до п. 1 Розділу II Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом з Розділу II цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.3 та п. 4 Інструкції Розділу II поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та / або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року № 753 "Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів".

Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року № 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу "Drager Alcotest 6810" про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки Drager Аlсotest 6810, який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд водія проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 затверджено "Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 9, розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В свою чергу, поліцейський належним чином не роз`яснив ОСОБА_1 , що у випадку незгоди із результатом огляду на стан сп`яніння, водій може пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

Це роз`яснення також не міститься і на доданому відео, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 , оскаржити результати тесту Драгер.

З відео не вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами тесту. Йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Тобто, поліцейський при складанні протоколу в порушення вимог частини четвертої статті 256 КУпАП не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені та гарантовані нормами КУпАП та Конституцією України, що в свою чергу при збиранні доказів поліцейськими та оформленні відповідних матеріалів, призвело до порушення прав останнього на захист, та як наслідок тягне незаконність як доказу складеного протоколу та інших похідних від нього матеріалів.

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу II Інструкцій із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та недопускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Натомість вказане відео не містить ні числа ні дати проведення зйомки, так само як доказ керування ОСОБА_1 автомобіля, початку та закінчення тесту.

Відповідно до розділу 4 Інструкції "Аналізатор парів етанолу в повітрі, що видихається Alcotest 6810 з приладдям" (яка міститься в мережні інтернет тож є в загальному доступі) мундштуки є одноразовими, повторному використанню та обробці не підлягає.

При цьому пунктом 3.4.6 вказаної інструкції визначено, що перед початком використання слід відкрити упаковку. Через гігієнічні міркування не варто знімати упаковку з ділянки, яка контактує з ротом, доки мундштук не буде правильно встановлено до аналізатору.

Указані положення дають підстави зробити висновки, що мундштук є одноразовим пристроєм тож не дозволяє його використовувати двічі. При цьому до часу встановлення мундштука з нього не знімається упаковка.

Проте з наданого відеозапису вбачається, що мундштук, що використовувся під час освідчення ОСОБА_1 був не запакований, алкотестер не був перевірений у присутності особи на вміст алкоголю, що є грубим порушенням процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 22, розділу III Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім цього, згідно ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Обґрунтовувати рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він 21.08.2022 року перебував на дачі зі своїм знайомим ОСОБА_1 . В с.М.Букрин до них підійшла спільна знайома та попросила їх щоб вони забрали сина з онукою із с.Грушів так як водій маршрутки відмовився іх завозити в с.М.Букрин. Так як ОСОБА_1 на місці своєї роботи забув посвідчення водія, то автомобілем MAZDA CX-5 державний номерний знак НОМЕР_1 весь час керував він. Коли ми приїхали в с.Грушів, то він зупинив автомобіль біля магазину, оскільки там вони домовилися зустрітися з людьми, яких потрібно було забрати. Оскільки людей ще не було, то він вирішив зайти до магазину. ОСОБА_1 залишався біля автомобіля. Коли вийшов з магазину то побачив, що працівники поліції пишуть якісь документи. Підійшовши до автомобіля та зрозумівши що відбувається, він намагався пояснити працівникам поліції, що автомобілем керував він, а не ОСОБА_1 . Однак працівники поліції не взяли це до уваги.

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку, що винуватість ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена і не підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим КУпАП.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на його користь.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ст.247 Кодексу України про АП,-

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про АП - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя : Т.Є. Іванюта