ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7762/21 Головуючий в 1 інст. Боєв Є.С.
Провадження №33/807/449/22 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), його захисника-адвоката Неткала О.О. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 19 вересня 2021 в м.Запоріжжі, по вул.Автострадна, 161, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає чинному законодавству України, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її у відповідності із законом, що вбачається з такого.

Вказує, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, що позбавило його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та є грубим порушенням норм ст.245, 252, 280 КУпАП..

Апелянт вказує, що працівниками поліції було безпідставно зупинено транспортний засіб ВАЗ 21011 днз. НОМЕР_1 , під його керуванням.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського убачається, що останній запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, не роз`яснивши, що в медичний заклад необхідно проїхати внаслідок не бажання пройти на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, або внаслідок не згоди з результатом огляду, виявленого на місці. Таким чином, внаслідок не коректного способу повідомлення особи про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відокремивши дві різні події одну від одної, працівник поліції отримав відмову, яка стосувалась лише проходження огляду в медичному закладі, але жодним чином не від проходження на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів.

Крім того, з відеозапису не вбачається, що у нього була порушена мова та його поведінка не відповідала обстановці, чи то тремтіли пальці.

Разом з тим в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2021 року, яке міститься в матеріалах справи, вказано, що він доставлений в заклад охорони здоров`я, однак згідно оглянутих відеозаписів, цей факт не відповідає дійсності, оскільки в цей час він знаходився разом із працівниками поліції на місці його зупинки по вул.Автострадна, 161, що ставить під сумнів достовірність направлення як доказу по даній справі.

В порушення ст.266 КУпАП. працівниками поліції він не був відсторонений від керування транспортним засобом, що в свою чергу ставить під сумнів наявність у нього ознак сп`яніння.

Крім того, на відеозаписі не зафіксовано процес оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, що не дає можливості з`ясувати чи були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, заявляв чи не заявляв він клопотання про надання можливості скористатись правовою допомогою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі N 216/5226/16-а в постанові від 18 липня 2019 указав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

З наданого запису вбачається, що він не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти. Наявний в матеріалах справи відеозапис фактично не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій, що є не прийнятним у розрізі позиції ВС у справі N 216/5226/16-а.

Як наслідок, не вбачається змоги здійснити перевірку, зокрема, обставин встановлення (виявлення) в нього стану алкогольного сп`яніння. Зокрема, з відеозапису не вбачається, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( порушення мови; виражене тремтіння пальців). Крім того, наданий відеозапис спростовує викладені обставини щодо ознак сп`яніння, оскільки, як вбачається з останнього, він поводить себе розсудливо та адекватно в обстановці, що ніяк не свідчить про перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення містить надумані обставини щодо наявних ознак алкогольного сп`яніння. Зміст відеозапису події, долученого поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, який складається із коротких фрагментів, не охоплює всю процедуру від зупинки водія до моменту складання протоколу, не відображає процедури його огляду поліцейськими на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, під час активного спілкування з ним жоден із співробітників поліції зауважень стосовно його стану не висловлює. Зокрема, надані фрагменти відеозаписів не фіксують даних про виявлення та оприлюднення поліцейськими будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього, а посилання працівника поліції (сержанта поліції Євтушенко В..) на те, що вказані в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито виявлено у нього, є лише формальністю, адже це стандартні ознаки, які передбачені КУпАП, а тому поліцейський їх повинен вказати під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення додано диск з відеозаписом. Однак, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, слід дійти до висновку, що диск з відеозаписом не є належним, достатнім та допустимим доказом, що беззаперечно доводить його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, технічний запис не містить назву технічного засобу, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Отже, додані до протоколу відеозаписи, які не є безперервними, не доводять факт його відмови від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів.

Вище зазначені обставини є підставою для виключення наданого відеозапису з числа доказів у розумінні ст.251 КУпАП.

Щодо пояснень свідків, долучених до матеріалів адміністративної справи.

Так в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували на місці події. Але з огляду на зазначені вище пояснення, останні викликають величезні сумніви щодо належності цих доказів, оскільки вони містять не лише інформацію щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а й відмову передавати працівникам поліції ОСОБА_1 свого посвідчення водія, що є обов`язковою складовою при відстороненні особи від керування транспортним засобом в стані алкогольного чи то наркотичного сп`яніння.

Таким чином, на думку апелянта, в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак справа про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи копію оскаржуваної постанови суду від 03 травня 2022 року останній отримав лише 01 серпня 2022 року, апеляційна скарга подана 09 серпня 2022 року, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), його захисника-адвоката Неткала О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2021 року серії ААБ №252871, з якого убачається, що 19 вересня 2021 в м.Запоріжжі, по вул.Автострадна, 161, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі результати огляду на стан сп`яніння зазначено, що огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою, а в графі «з результатами згоден» вказано, що ОСОБА_1 від підпису відмовився ( який складений за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 );

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд з допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 0681 не проводився у зв`язку з відмовою;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ;

- відеозаписом правопорушення, з якого вбачається як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмова від проходження огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті, складеному поліцейським СРПП ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Євтушенко В., відповідно до якого під час несення служби у добовому наряді з 8.00 год. 19 вересня 2021 року до 8.00 год. 20 вересня 2021 року на патрульному автомобілі Мітсубісі Аутлендер днз.1614 на зонах реагування 5-10 сумісно з капралом поліції ОСОБА_5 . Під час патрулювання м.Запоріжжя вул.Автострадна буд.161 о 16 год.10хв було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21011 днз. НОМЕР_1 , який ПДР п.31.4.5.г, що і стало законною підставою для зупинки транспортного засобу згідно ст.35 ЗУ про Національну поліцію. Особу водія встановлено: посвідчення водія НОМЕР_2 від 07 вересня 2001 року ДАІ м.Запоріжжя. Ним виявився громадянин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у АДРЕСА_1 . У цього водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене пальців рук. На вимогу працівника поліції, у встановленому у встановленому законом порядку пройти огляд на місці зупинку для встановлення ступеня сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест, та прослідувати у заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Водій категорично відмовився в присутності двох свідків. Водій не заперечував, що напередодні вживав алкогольні напої. Передавати посвідчення водія відмовився. Від подальшого права керування транспортними засобами був відсторонений. На водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді останній підтримав апеляційну скаргу та додатково зазначив, що йому працівники поліції сказали - якщо він відмовиться від проходження огляду на стан сп`яніння, то вони віддадуть йому посвідчення водія. Тому він і відмовився від огляду. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив факт зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції, а також те, що йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, пояснив, що від проходження огляду в медичному закладі він відмовився, а пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу - не відмовлявся.

Захисник - адвокат Неткал О.О. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили за порушення ПДР. Звертає увагу, що водія ОСОБА_1 не було відсторонено працівниками поліції від керуванням транспортним засобом. Крім цього, у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія. Вказує, що у ОСОБА_1 не були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся від надання працівникам поліції посвідчення водія.

За клопотанням сторони захисту було допитано в судовому засіданні апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що запаху алкоголю від ОСОБА_1 він не відчував. Водій ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, про це ним було підписано протокол. Водій поводив себе адекватно, не буянив, не хитався. Крім цього, в ОСОБА_1 було червоне обличчя. Разом з тим, ОСОБА_1 не відмовлявся надати посвідчення водія. Окрім нього ще була свідок жінка. Як оформлявся протокол він не бачив. Також свідок зазначив, що зміст його письмових пояснень було оголошено працівником поліції, після чого він ці пояснення підписав.

До вказаних пояснень свідка суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки вони суперечать всім іншим доказам в справі, в т.ч. і письмовим поясненням вказаного свідка, які, як останній сам зазначив, він підписав після того як працівник поліції оголосив їх зміст.

Окрім того, ці письмові пояснення повністю узгоджуються з письмовими поясненнями іншого свідка, написаними власноруч, а також з переглянутим при апеляційному розгляді відеозаписом.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, що позбавило його можливості скористатись своїми правами, які передбачені ст.268 КУпАП, є безпідставними.

Так, відповідно до матеріалів справи та постанови суду, ОСОБА_1 в судові засідання, які неодноразово призначалися, не з`явився, причини неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Про судові засідання повідомлявся як шляхом направлення судової повістки за місцем мешкання, яка повернулася до суду із відміткою «За закінченням терміну зберігання», так і шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті судової влади. При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про час і місце розгляду справи, проте, долею своєї справи останній не цікавився.

Перевіряючи твердження апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу ВАЗ 21011 днз. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як убачається з наданих суду матеріалів, причиною зупинки водія ОСОБА_1 стало порушення ПДР, а саме: п.31.4.5 «г», що і стало законною підставою для зупинки транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час перегляду відеозапису встановлено, що у працівника поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме попередньо виявлені такі ознаки запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. У зв`язку з такими обставинами, працівник поліції обґрунтовано запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Згідно з матеріалами справи, під час оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 своєї вини не заперечував та не оспорював фактичні обставини справи.

Більш того, під час апеляційного розгляду зазначив, що на відеозаписі події зафіксовані вірно, ці події за його участю відбувались в дійсності, також підтвердив факт керування ним транспортним засобом, факт зупинки цього транспортного засобу працівниками поліції, а також факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Перевіряючи доводи апеляційного скарги про недопустимість як доказу вищевказаного відеозапису, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Те, що запис складається з окремих файлів, жодним чином не спростовує правильності висновків суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовані всі обставини, що мають істотне значення для цієї справи зупинка працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ днз. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , повідомлення працівників поліції про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , пропозиція працівників поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі в присутності двох свідків.

Сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась за допомогою недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає. Будь-яких клопотань від сторони захисту щодо дослідження чи витребування будь-якої додаткової інформації з зазначеного приводу не надходило.

Те, що в протоколі не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, само по собі не тягне за собою визнання цього запису недопустимим доказом, з огляду і на те, що ніким не заперечується того факту, що обставини, які зафіксовані цим записом, мали місце.

В свою чергу відеозапис не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 . Вина останнього підтверджується й іншими - письмовими доказами, з якими узгоджується відеозапис.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не є переконливими, оскільки з відеозапису убачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, однак останній відмовився від такого огляду у присутності двох свідків.

Від підпису в протоколі водій ОСОБА_1 також відмовився у присутності свідків.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта щодо того, що на відеозаписі не зафіксовано процес оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, також не вказує на недопустимість цих доказів, з огляд у і на те, що при оформлені вказаних матеріалів залучались свідки.

Крім того, з будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо некоректного способу повідомлення особи про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Таке твердження спростовується відеозаписом, доданим до матеріалів справи.

Те, що відеозаписом не зафіксовано, що водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, само по собі не свідчить про безпідставність складеного щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, в т.ч. письмових пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення, який цими свідками підписаний, водій ОСОБА_1 відмовився передавати посвідчення водія на вимогу працівників поліції та від подальшого права керування транспортними засобами був відсторонений, що також відображено і в рапорті поліцейського.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 травня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/7762/21