Номер провадження 33/816/46/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/11976/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Лопаткіна О. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки транспортним засобом не керував, автомобіль на той момент як до нього під`їхали працівники поліції знаходився тривалий час в нерухомому стані, при проведенні огляду був залучений лише один свідок, інший знаходився на значній відстані від місця огляду і не міг його бачити, пояснення в протоколі щодо суті правопорушення йому не належить, він ставив свій підпис лише в графі про отримання тимчасового дозволу та про ознайомлення з часом та місцем розгляду справи. Суддя безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про допит свідків захисту, чим допустив неповноту судового розгляду, не з`ясував обставини, які мають значення у справі.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2021 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 03.09.2021 о 10-25 год. ОСОБА_4 в с. Коблево, вул. Морська, 151, Березанського району Миколаївської області, керував автомобілем Nissan Qashqai, р. н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, млява мова, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора алкотестер «Drager» тест 2403, показання 0,93 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будь-якого клопотання від нього до суду не надходило, захисник Лопаткін О. В. не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що узгоджується з нормами ст. 268 КУпАП.

Вислухавши доводи захисника Лопаткіна О. В., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209538 від 03.09.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, млява мова, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора алкотестер «Drager» тест 2403, показання 0,93 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest Drager 6810», згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_4 03.09.2021 о 10:33 становили 0,93 проміле (а. с. 2), яка підписана, в тому числі особисто ОСОБА_4 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager, згідно якого ОСОБА_4 погодився з показником 0,93 проміле (а. с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_4 на місці зупинки т/з пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, результат 0,93 проміле, з яким водій був згоден.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ його вини у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала т/з на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення були дотримані працівником поліції при складанні протоколу.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 з приводу того, що він транспортним засобом не керував, автомобіль на той момент як до нього під`їхали працівники поліції знаходився тривалий час в нерухомому стані, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, факт керування ОСОБА_4 підтверджується письмовими поясненнями інспектора СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Гнідого Е. В., з яких вбачається, що він 03.09.2021 ніс службу патрулювання в Березанському районі в с. Коблево по вул. Морська, 151 ним був зупинений т/з д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків водій пройшов огляд, з результатом якого (0,93 проміле) ОСОБА_4 був згоден та зізнався, що напередодні пив пиво.

Надані інспектором Гнідим Е. В. письмові пояснення об`єктивно узгоджується та співпадають зі змістом складеного відносно ОСОБА_4 протоколу, в якому останній власноручно в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення пояснив, що «керував своїм т/з, вчора випив чотири бутилки пива, з результатом продуття Алкотестером згоден, претензій до працівників поліції не маю». При цьому твердження ОСОБА_4 з приводу того, що пояснення в протоколі щодо суті правопорушення йому не належать, він ставив свій підпис лише в графі про отримання тимчасового дозволу та про ознайомлення з часом та місцем розгляду справи не заслуговують на увагу, враховуючи, що ОСОБА_4 отримав копію протоколу, проте на спростування даного аргументу його копію не надав.

З огляду на викладене, достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Вказані обставини у сукупності дозволяють зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_4 керував т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів. Крім того слід зазначити, що «ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. Тhe United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 , то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2021 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов