НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28 вересня 2022 року Справа № 322/599/22 (Провадження № 3/322/456/22)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 13.09.2022 з відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №106727 від 04.09.2022 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: «04.09.2022 о 21 год. 20 хв. в Запорізькому районі Запорізької області, с. Київське автодорога Запоріжжя-Донецьк 63 км водій керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому медичному закладі ухилився шляхом категоричної відмови, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

При вирішенні питання щодо розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя виходив із наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була достовірно обізнана про розгляд її справи в суді, при цьому, за період перебування справи на розгляді, не скористалася правами, наданими їй чинним законодавством, зокрема статтею 268 КУпАП, не надала пояснення щодо вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин справи та докази на їх підтвердження, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечила присутність свого захисника, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу, надані: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.09.2022, рапорт поліцейського СРПП Дмитра Белименка, довідка відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з ІПНП від 13.09.2022 за №2929/72/02-2022 , DVD з відеозаписами.

На першому відеозаписі (21:17:39 21:37:38), зафіксовано приїзд екіпажу СРПП ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ) на місце події, обмін фразами поліцейських з військовослужбовцем і подальшу розмову інспекторів СРПП з ОСОБА_1 на узбіччю автодороги, який перед цим вийшов на зустріч поліцейських з боку водійської двері ЗАЗ 1102. В цей час окрім згаданих осіб на місці події знаходяться двоє осіб чоловічої статті, які були в автомобілі. На запитання інспектора ОСОБА_2 «що трапилось» на, що ОСОБА_1 повідомляє, що «у них скінчився бензин і вони просто стоять на узбіччі». Між останніми ведеться спілкування, потім ОСОБА_1 повідомляє, що «вони нікуди не їдуть стоять чекають на підвіз бензину», потім поліцейський запитує «чому керуєте автомобілем в стані алкогольного сп`яніння» ОСОБА_1 відповідає, що «вжив спиртні напої після того, як скінчився бензин і вони зупинилися» і показую пляшку горілку зі салону автомобіля. Потім знову ведеться бесіда поліцейського з ОСОБА_1 , в ході чого останній ніби то хоче домовитися, щоб поліцейські не складали протокол. Водночас останній факт керування автомобілем не визнавав.

На другому (21:32:41 21:37:38) зафіксовано факт роз`яснення інспектором Белименком Д.Ю. прав ОСОБА_1 і спілкування інспектора Хоменка В.А. з особами які супроводжували ОСОБА_4 Г

На третьому (21:57:11 22:08:42) факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 під час описаних подій підтверджується згаданим відеозаписом.

Водночас на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 і факт зупинки вказаного транспортного засобу.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів. Відповідний правовий висновок викладено у п.53 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 89325656).

Не можна визнати належним доказом керування автомобілем ОСОБА_1 і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.09.2022, оскільки зі змісту цього документу не можливо встановити на підставі яких відомостей посадова особа, яка його складала дійшла висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Матеріали справи не містять відомостей про свідків чи очевидців події.

Крім цього відомості зазначенів протоколі щодо часу скоєння правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 (21 год.20 хв.) суперечать як відомостям зазначеним в рапорті поліцейського СРПП ОСОБА_5 (згідно з яким поліцейським близько 21:00 години 04.09.2022 надійшла інформація від військовослужбовців про те, що ними було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 на автодорозі Запоріжжя-Донецьк 63 км водій якого знаходився в п`яному стані), так і відеозаписам на яких в 21:20 ОСОБА_1 спілкується з поліцейськими, а не керує транспортним засобом.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже належних і допустимих доказів підтверджували факту того, що 04.09.2022 о 21 год. 20 хв. в Запорізькому районі Запорізької області, с. Київське автодорога Запоріжжя-Донецьк 63 км, ОСОБА_1 керував автомобілем, матеріали справи не містять.

Положеннями ч.3 ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

З огляду на вказане суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов