ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2565/22 Головуючий суддя І інстанції Зуб Г.А.
Провадження № 33/818/1211/22 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Валки

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Терещенка Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення з апеляційною скаргою захисника Терещенка Р.О. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 06.02.2022 року о 19:00 год. в м. Харкові по вул. Сидора Ковпака, біля буд. 69, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 259 від 09.02.2022 року водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди)

В своїй апеляційній скарзі захисник просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, незважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи. Вказує, що в протоколі не зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, що є порушенням порядку оформлення протоколу. Зазначає, що працівники поліції не вилучали у ОСОБА_1 посвідчення водія та не відсторонювали його від керування автомобілем. Вказує, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння. Зазначає, що протокол працівниками поліції складено поза строками, передбаченими ст. 254 КУпАП, що є порушенням вимог чинного законодавства. Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституцією України, а також ст. 268 КУпАП. Вважає, що у фабулі протоколу не зазначено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а зазначено, що керував водій. Також посилається на те, що протокол складний нерозбірливим почерком.

В судове засіданні в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Терещенко Р.О. не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

29 вересня 2022 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Терещенка Р.О., в якій він просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Терещенка Р.О. без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості висновку щодо результатів медичного огляду, відомості відеозапису бодікамери працівників поліції, а також на інші докази, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в КНП ХОР ОНД за адресою м. Харків, вул. Ахієзарів, 18А. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 259 від 09.02.2022 водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення у протоколі. Крім того, ОСОБА_1 отримав копію цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у відповідній графі протоколу.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, не звертався до суду в порядку КАСУ, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Поряд з тим, в протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з протоколом не згодний, що об`єктивно свідчить про те, що він ознайомлений з його змістом, що спростовує твердження апелянта щодо нерозбірливого почерку працівника поліції, який складав цей протокол.

Крім того, відповідно до відомостей висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 5), 06.02.2022 року о 19.20 год. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння.

Дії працівників медичної установи, де проводився огляд, ОСОБА_1 у будь-який спосіб передбачений чинним законодавством не оскаржував, а тому у суду немає об`єктивних причин ставити під сумнів достовірність цього висновку.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис бодікамери працівників поліції (арк.3), з відомостей якого об`єктивно вбачається, що працівники поліції зі згоди ОСОБА_1 доставили останнього до закладу охорони здоров`я. У цьому закладі медичні працівники виміряли пульс ОСОБА_1 , а також останній здав свій біоматеріал (сечу) для проведення досліджень.

В своїй апеляційній скарзі захисник не заперечує того, що саме ОСОБА_1 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та пройшов його у медичному закладі, а відповідно відомостім висновку лікаря, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем захисник в своїй апеляційній скарзі не заперечував, а тому враховуючи це та відомості висновку лікаря щодо результатів огляду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, слід зауважити, що з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції повідомляє їм, що він дійсно «курив», але це було позавчора, а вчора він не сідав за кермо.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 06.02.2022 року.

Цього ж дня, тобто 06.02.2022 року ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря фахівця.

09.02.2022 року лікар заповнив висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , яким було встановлено, що останній 06.02.2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння.

В матеріалах справи міститься повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 06.02.2022 року (арк. 4), відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 був під розпис повідомлений, що 13.02.2022 року він повинен з`явитись до Управління патрульної поліції за місцезнаходженням м. Харків, вул. Шевченка, 26 до інспектора Лютова І.П.

13.02.2022 року у призначений час ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції не з`явився та інспектор Лютов І.П. склав протокол без його участі.

Отже об`єктивно вбачається, що працівником поліції були виконані усі процесуально можливі дії для виклику ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції для розгляду матеріалів у його присутності. Оскільки останній не з`явився та не надав відомостей про будь які поважні причини неявки, працівник поліції розглянув справу та склав протокол без його участі, що спростовує твердження захисника про порушення працівниками поліції порядку складення протоколу.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому працівник поліції і зазначив у протоколі його саме водієм, що об`єктивно спростовує такі доводи захисника, оскільки в протоколі, починаючи з графи «… що громадянин» і до графи «… свідки чи потерпілі» немає крапки між графами, а лише коми, а тому саме особа, яка зазначена в графі «… що громадянин» і є водієм автомобіля.

Поряд з цим, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі, а тому враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції під час складення протоколу, суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав.

Крім того, захисник в апеляційній скарзі зазначав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зафіксовані ознаки сп`яніння ОСОБА_1 .

Проте, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів, оскільки аналізуючи відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 ставилось у провину керування автомобілем саме у стані наркотичного сп`яніння, що підтвердилось висновком лікаря фахівця, а тому фіксувати ознаки сп`яніння у працівника поліції не було будь-яких процесуальних підстав.

Поряд з тим, в апеляційній скарзі захисник посилався на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та боронить країну від збройної агресії РФ, а суд першої інстанції притягнув його до відповідальності.

Однак, рівність перед законом одна з фундаментальних конституційних вимог, важлива умова існування правової держави. Принцип рівності є логічним продовженням принципу справедливості.

Також це означає рівну для всіх громадян обов`язковість конкретного закону з усіма відмінностями у правах або обов`язках, привілеях чи обмеженнях, які у цьому законі встановлені.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово вказував, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Отже суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими та такими що не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що посвідчення водія під час складення за даним фактом протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП не вилучалось та тимчасовий дозвіл не надавався, так як водій для посвідчення своєї особи пред`явив документи за допомогою застосунку «ДІЯ», а тому такі доводи суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Терещенка Р.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.Ю. Грошева