Справа № 201/5454/22
Провадження № 3/201/2788/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ПП « ОСОБА_2 », який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 21 липня 2022 року о 12 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «МАН», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 14 по пл. Соборна в м. Дніпрі став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкодив автомобіль «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_2 , після чого залишив місце пригоди та не повідомив поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 , з`явившись до суду, повідомив, що не знав, що став учасником ДТП, так як не відчув удару від зіткнення з іншим транспортним засобом, у зв`язку з чим не мав наміру залишати місце пригоди, у тому числі враховуючи той факт, що у нього наявний страховий поліс для відшкодування шкоди іншим учасникам. Водночас, дізнавшись про цю подію, він не оспорював фактичних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та повернувся на місце зіткнення, оскільки він дійсно знаходився за кермом транспортного засобу «МАН», з приводу чого усвідомлює свою вину та щиро кається.

Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутності складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних по справі не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Так, згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП настає в разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Термін «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди», відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, має таке значення це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху України встановлено перелік обов`язків водія в разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди, не переміщати даний транспортний засіб, повідомити про ДТП орган поліції, чекати прибуття поліцейських.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку з вимогами Правил дорожнього руху України, можна прийти до висновку, що суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, полягає у вчиненні умисних дій водієм, спрямованих на приховання ДТП, до якої він причетний.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Однак при дослідженні матеріалів даної справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину складеним стосовно нього протоколом. Зокрема зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої він не усвідомлював, що став учасником дорожньо-транспортної події, оскільки не відчув моменту зіткнення його засобу з іншим учасником, а отже останній не мав умислу на залишення місця ДТП та приховування обставин цієї пригоди.

Крім того достовірність вказаних ОСОБА_1 відомостей підтверджується тим фактом, що місце складання даного протоколу про адміністративне правопорушення повністю співпадає з місцем вчинення інкримінованого порушення, яке знаходиться в районі буд. АДРЕСА_2 , а отже слід вважати, що ОСОБА_1 дійсно не мав умислу на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, оскільки це не спричинило необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку, керованого ним транспортного засобу, чим відповідно доводиться відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, зокрема такого його обов`язкового елементу як суб`єктивна сторона у вигляді умислу.

За таких обставин з упевненістю неможливо стверджувати, що водій ОСОБА_1 умисно залишив місце ДТП та приховав обставини цієї пригоди, а тому наявність сумніву про цей факт повинно трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, а також враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Отже, спираючись на вищевикладене та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини стосовно останнього нічим не підтверджуються, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, доходжу до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим дана адміністративна справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко