Справа № 757/6773/22-п Головуючий в суді І інстанції - Білоцерківець О.А.
Провадження №33/824/2526/2022 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката Борта Павла Сергійовича - представника ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1

ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 29.11.2021 року о 01 год. 15 хв. у

м. Києві на бульварі Дружби Народів, 85 керував автомобілем марки «Чері» (державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння і огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» (результат тесту 2,22%).

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9А ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 19 серпня 2022 року адвокат Борт П.С. - представник ОСОБА_1 здав на пошту апеляційну скаргу, в якій зазначає, що є підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 08 серпня 2022 року і 10 серпня 2022 року подав заяву про видачу її копії, так як його ніхто не повідомляв про розгляд справи та прийняття постанови.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст.251, 280 КУпАП, не з`ясовано всі фактичні обставини справи, в постанові чітко не зазначено саме на підставі яких доказів суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та які з доказів чи доводів відхилені судом та з яких мотивів, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Крім того, враховуючи, що судом першої інстанції не наведено мотивів прийняття чи неприйняття доводів та доказів під час вирішення справи, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, яке набуло статусу остаточного 10.05.2011 року, в якому вказано, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Також, зазначає, що постанова оскаржується у зв`язку з неповнотою встановлення судом обставин справи перед її винесенням, неповного дослідження характеру вчиненого правопорушення, матеріалів справи, пояснень учасників, свідків, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вважає постанову суду першої інстанції необгрунтованою, оскільки суддя першої інстанції припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, і прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказав, що згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, п.7 Розділу III цієї Інструкції передбачена обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Таким чином, вважає, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах проадміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 08 серпня 2022 року, 10 серпня 2022 року подав заяву про видачу її копії, а апеляційну скаргу здав на пошту 19 серпня 2022 року, тому апеляційний суд вважає за можливе поновити адвокату Борту П.С. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 29 листопада 2021 року о 01 год. 15 хв. ОСОБА_1 у м. Києві на бульварі Дружби Народів, 85 керував автомобілем марки «Чері» (державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння і огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» (результат тесту 2,22%).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №212660 від 29.11.2021 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, і він підписаний свідками та ОСОБА_1 ;

- результатом тесту на пристрої Драгер (2,22%);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозаписом з боді камери, долученим до матеріалів справи.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

При цьому, твердження апелянта про те, що судом не повно встановлено обставини справи, не повно досліджено характер вчиненого правопорушення, матеріалів справи, пояснень учасників, свідків, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та те, що судом не було дотримано вимог ст.ст.251, 280 КУпАП, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ним порушення не є суттєвими та не є такими, які б доводили невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, матеріалами справи не містять і вони не знайшли свого підтвердження.

Інших обґрунтованих доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо ж стосується доводів апеляційної скарги адвоката Борта П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року, то вони є слушними та такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Борта Павла Сергійовича - представника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Борту Павлу Сергійовичу - представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Борта Павла Сергійовича - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник