Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/767/22
Провадження № 3/499/616/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2022 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..127, ч.1 ст.175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області направлено в суд матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.1ст.127 КУпАП та ч.1 ст.175-1 КУпАП, які об`єднані в одне провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.09.2022 року зазначено, що 21.09.2022 року о 12.00 год. громадянин ОСОБА_1 курив тютюнові вироби марки «Ротманс» в громадському місці, будучи неповнолітньою особою.

Згідно протоколу від 21.09.2022 року серії ОБ № 074137 ОСОБА_1 21.09.2022 року о 12.30 год. в смт.Іванівка по вул.Центральній як пішохід перейшов проїзжу частину у невстановленому місці поза межами пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.7.7 ПДР України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмову заяву про визнання вини.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, у суду відсутні підстави приймати зазначену заяву до розгляду, оскільки відсутні відомості, що вона написана за участю законного представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно дост.12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з ч.1 ст.221 КУпАП, ст.6 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» суди розглядають справи щодо неповнолітніх, які вчинили адміністративні правопорушення у віці від 16 до 18 років.

Інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки,усиновителі,опікуни,піклувальники) (ч.1ст.270 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.280 КУпАП зобов`язують суддю при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідно з ч.1 ст.175-1 КУпАП передбачена відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» реалізація (продаж) тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18-річного віку, а також реалізація (продаж) тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) забороняється. Законом можуть встановлюватися інші обмеження щодо реалізації (продажу) тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Забороняється куріння тютюнових виробів,а також електронних сигарет і кальянів: 1) у ліфтах і таксофонах; 2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; 3)у приміщеннях та на території навчальних закладів; 4) на дитячих майданчиках; 5)у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; 6)у під`їздах житлових будинків; 7) у підземних переходах; 8)у транспорті загального користування,що використовується для перевезення пасажирів; 9) у приміщеннях закладів ресторанного господарства; 10) у приміщеннях об`єктів культурного призначення; 11) у приміщеннях органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; 12) на стаціонарно обладнаних зупинках маршрутних транспортних засобів (ч.2 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).

Забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, куріння тютюнових виробів: 1)у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 2)у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 3)у приміщеннях гуртожитків; 4)в аеропортах та на вокзалах. У місцях та закладах, де куріння заборонено, має бути розміщена наочна інформація, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: "Куріння заборонено!" (ч.ч.3, 4 ст.13 даного Закону).

В протоколі серія ВАВ № 296924 не належним чином заповнено графу «склад адміністративного правопорушення, оскільки взагалі не зазначено місце вчинення даного правопорушення, не розкрито суть даного правопорушення, оскільки не зазначено в якому саме місце (громадському) особа здійснювала куріння.

Із вказаної вище норми закону та долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що місце, у якому ОСОБА_2 курила тютюнові вироби, підпадає під перелік місць, де заборонено куріння.

Зважаючи на те, що диспозиція ст.175-1 КУпАП є бланкетною, у протоколі мала бути зазначена конкретна норма закону, якою встановлена заборона куріння тютюнових виробів та саме в яких місцях.

Крім того даний протокол не містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.4.7 ПДР встановлено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до ч.1 ст.127 КУпАП Непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В протоколі серії ОБ № 074137 зазначено, що ОСОБА_1 , переходив проїзжу частину у невстановленому місці поза межами пішохідного переходу, проте відповідальність за ч.1 ст.127 України настає у разі зокрема переходу ними проїзної частини у невстановлених місцях, проте п.4.7 ПДР дозволяє пішоходам переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно даного протоколу не розкрита суть правопорушення, оскільки не зазначено точне місце вчинення правопорушення та доказів його вчинення.

До суду не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення правопорушення, зокрема, поліцейськими не підтверджено вчинення останнім дій, які утворюють об`єктивну сторону вказаного правопорушення.

Судом встановлено, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, у якому не розкрито суті адміністративного правопорушення, поліцейським не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 127, ч.1 ст.175-1 КУпАП, зокрема: пояснень свідків, які б підтвердили наявність обставин вказаних у протоколі, фото та відеоматеріалів, якими зафіксовано наявність вчиненого порушення.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про Національну поліцію», проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Відтак, суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не дотримано вимог даного Закону, оскільки у поясненні неповнолітньої ОСОБА_1 не зазначено, що такі написанні за участі батьків останнього.

Тому пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є належним доказом, та отримані з порушенням вимог законодавства.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Враховуючи всі вищезазначені факти, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушеннь за ч.1.ст.127, ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимогст. 256 КУпАП, у зв`язку з чим не може бути використаний як належний та допустимий доказ у справі, а інших доказів вчинення правопорушення до суду не надано, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом матеріалами справи факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1, ч.1 ст.127 КУпАП, та вважаю за необхідне провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.187, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.280,283,284 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 передбаченої ч.1 ст..127, ч.1 ст.175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст..127, ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Р. М. Тимчук