НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26 вересня 2022 року Справа № 322/632/22 (Провадження № 3/322/479/22)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 21.09.2022 з відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.3 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №106723 від 11.09.2022 (далі Протокол) ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, а саме: «11.09.2022 о 12 год. 10 хв. на автодорозі Павлоград Токмак, Запорізького району Запорізької області , 79 км водій керував транспортним засобом ВАЗ2114 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятне мовлення, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер 6810» та у найближчому медичному закладі ухилився шляхом категоричної відмови, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений, дане правопорушення вчинив повторно протягом року».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в телефонному режимі повідомив, щоб розгляд справи проводили без його участі.

При вирішенні питання щодо розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя виходив із наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була достовірно обізнана про розгляд її справи в суді, при цьому, за період перебування справи на розгляді, не скористалася правами, наданими їй чинним законодавством, зокрема статтею 268 КУпАП, не надала пояснення щодо вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин справи та докази на їх підтвердження, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечила присутність свого захисника, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу, надані: реєстрації відділення поліції №3 ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області в ЄО №1097 від 11.09.2022, рапорт старшого інспектора чергового ЧЧ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції Переясловця О.В., направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.09.2022 (далі Направлення), довідка відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з ІПНП «Адмінпрактика» від 21.09.2022 за №3104/72/12-2022, копія постанови судді Новомиколаївського районного суду від 04.02.2022 за ч.2 ст.130 КУпАП у справі №322/56/22 (Провадження №3/322/75/22), DVD з відеозаписом.

На першому відеозаписі, зафіксовано розмову екіпажу СРПП ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ) з ОСОБА_1 на блокпосту. В цей час окрім згаданих осіб на блок посту знаходяться інші поліцейські і військовослужбовці. Також поруч з ОСОБА_1 сидить ще одна особа чоловічої статі в цивільному одязі, і дитина хлопець, якого ОСОБА_1 називає ОСОБА_4 . На питання ОСОБА_2 . Богдан відповідає, що йому 13 років і він є сином ОСОБА_1 . Один із поліцейських який зафіксований на відео на питання ОСОБА_3 (яким спочатку ведеться відеозйомка) повідомляє, що він не знає хто був за кермом. Розмова ОСОБА_2 з ОСОБА_1 відбувається на підвищених тонах, і останній постійно стверджує, що автомобілем він не керував, а за кермом був ОСОБА_4 . Пізніше в кадрі з`являється військовослужбовець, який вказує на особу яка керувала автомобілем (однак побачити на кого саме вказав військовослужбовець не можна), після чого ОСОБА_3 дійшов висновку що автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

Факт наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 під час описаних подій підтверджується згаданим відеозаписом.

Водночас на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ2114 д.н. НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні відомості про анкетні дані зафіксованого на відеозаписі військовослужбовця, із жесту якого інспектор СРПП зробив висновок, що автомобілем керував Федоренко С.В. Так само відсутні відомості, щодо інших можливих свідків події (поліцейських і військовослужбовців, які несли службу на блокпості).

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів. Відповідний правовий висновок викладено у п.53 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 89325656).

Не можна визнати належним доказом керування автомобілем ОСОБА_1 і Направлення, оскільки зі змісту цього документу не можливо встановити на підставі яких відомостей посадова особа, яка його складала дійшла висновку, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Отже належних і допустимих доказів підтверджували факту того, що 11.09.2022 о 12 год. 10 хв. на автодорозі Павлоград Токмак, Запорізької області Запорізького району, 79 км, ОСОБА_1 керував автомобілем, матеріали справи не містять.

Положеннями ч.3 ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

З огляду на вказане суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов