Номер провадження: 33/813/1106/22
Номер справи місцевого суду: 497/1693/22
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 31 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000.00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 066042 від 24.08.2022 року, в цей день о 17:30 годині громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, незв`язна мова) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер" та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 09.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що:

- від проходження огляду на приладі «Драгер» відмовився, через побоювання фальсифікації його результатів;

- провести огляд у закладі охорони здоров`я працівниками поліції йому не пропонувалось;

- свідків до огляду працівниками поліції залучено не було, поряд з цим ОСОБА_2 є свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом у тверезому стані.

Апеляційним судом ОСОБА_1 було сповіщено належним чином про час, дату та місце слухання справи. На адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.4, 6 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку із зазначеним, враховуючи вищевказані вимоги закону, та на підставі ст.268 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки затягування справи нівелює завдання КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам наведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апелянта щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 066042 від 24.08.2022 року 24.08.2022 року, відповідно до якого о 17:30 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, незв`язна мова) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер" та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, з якого вбачається як працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ВАЗ-21011, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який вийшов з-за керма наведеного автомобілю;

- відеозаписом, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи із явними ознакам сп`яніння, а саме: почервоніння очей, незв`язна мова, підтвердив факт керування ним транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я (КНП "Болградська центральна районна лікарня").

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було запропоновано пройти огляд стан сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи зі змісту досліджених у судовому засідання відеозаписів.

Частиною 2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у розділі Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зауважень щодо невідповідності обставин, що мали місце під час складання протоколу серії ААД № 066042 від 24.08.2022 року, зафіксованим у відповідному відеозаписі, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що відеозапис, залучений інспекторами поліції, є достатньо інформативним та приймає його як безумовний доказ у справі.

Викладені у апеляційній скарзі зауваження щодо незалучення до огляду працівниками поліції свідків, апеляційний суд відхиляє, звертаючи увагу на те, що у даному випадку працівниками поліції, на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП було застосовано технічні засоби відеозапису. Залучення ж свідків, відповідно до вимог наведеної статті, відбувається лише в разі неможливості застосування таких технічних засобів.

Щодо посилань апелянта на те, що свідком його тверезого керування транспортним засобом є ОСОБА_2 апеляційний суд зауважує наступне.

Дійсно, відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Проте матеріали справи не містять жодної інформації про ОСОБА_2 як про свідка складання протоколу відносно ОСОБА_1 .

Окрім того, абзацем 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, є доведеною матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 31 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.М. Полікарпова