ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/4030/22 Головуючий 1 інстанції: Колесник С.А.
Провадження №: 33/818/1253/22 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з участю його захисника - Рябовола В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Валках справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 07 2022 року о 21-00 годині по вул. Саперній, б. 10-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARGL-0313, результат огляду - 1,05 проміле.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Рябовол В.В. подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відосно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що:

- жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем до матеріалів справи не додано;

- рапорт працівника поліції не можна визнати належним доказом, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість оцінювати його з точки зору належності і допустимості, а саме не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація;

- законність підстав для зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції доведено не було.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рябовол В.В. просили про задоволення апеляційної скарги та про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , при розгляді справи з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що 07 07 2022 він зі своєю дружиною та дитиною підійшов до свого автомобіля Volkswagen Passat державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було припарковано за адресою: м. Харків, вул. Саперна, буд. 10-А, для того, щоб забрати з автомобіля речі. В момент, коли він відкрив автомобіль, під`їхав екіпаж поліції для перевірки документів. Вказана перевірка тривала близько години, після перевірки до них під`їхав інший екіпаж поліції, який і склав протокол про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 224035 від 07 07 2022 року (а.с. 1).; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 07 2022 (а.с. 5); рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 УПП в Харківській області Грошева Р.С. від 07 07 2022 (а.с. 6); копією Указу Президента України № 341/2022 від 17 05 2022 (а.с. 7); копією Указу Президента України № 64/2022 від 24 02 2022 (а.с. 8); копією розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 56-В від 30.05.2022 (а.с. 9); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 УПП в Харківській області Грошева Р.С. (а.с. 10); копією розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 14В від 21 03 2022 (а.с. 32).

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Процедура проведення поліцейським огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу його заперечень щодо факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, переглядом відеозапису, з нагрудних камер поліцейського.

Під час перегляду вказаного відеозапису в суді апеляційної інстанції, на запитання суду до ОСОБА_1 про те, чому не зафіксовано його заперечення працівникам поліції про керування транспортним засобом, останній пояснив, що про це він міг говорити раніше, до початку відеофіксації, однак на думку суду вся поведінка ОСОБА_1 на місці оформлення протоколу, свідчить про те, що він, продуваючи газоаналізатор Драгер на вимогу працівника поліції, сприймав ситуацію саме як водій і після результату, який показав прилад Драгер 1, 05 проміле, спокійно підписував протокол, складений на нього, як на водія, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду, ОСОБА_1 посилається на те, що залишив свій автомобіль близько 16-00 години на місці його стоянки і прийшов з дружиною та дитиною вже близько 21-00 години, однак раніше давав пояснення про те, що прийшов за речами, потім дав пояснення, що просто прогулювався.

В суді першої інстанції зазначив, що прийшов просто прогулятися, в суді ж апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зміг пояснити за якими саме речами йшов до авто, які мав забрати і чи забрав їх взагалі.

Подальшим переглядом відеозапису встановлено, що при оформленні матеріалів присутня його дружина, яка також сприймала обстановку, як оформлення матеріалів на свого чоловіка - водія і ніяких зауважень з приводу того, що її чоловік не керував транспортним засобом не висловлювала.

На запитання суду: чому ОСОБА_1 вирішив залишити автомобіль саме на проїжджій частині, а також чому не звернув уваги працівників поліції на те, що двигун стоячого автомобіля холодний, якщо він дійсно стояв, а не їхав, ніяких пояснень, які б заслуговували на увагу ОСОБА_1 не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

З огляду на матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол власноручно підписав, пояснень не надав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, безпідставне вилучення водійського посвідчення не заявляв (а. с. 1).Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував.Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейських, що містив би безперервну фіксацію подій та обставин при виявленні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а не обов`язком. Окрім того, апеляційний суд враховує, що Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затвердженої наказом Департаменту ПП Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та Наказом Департаменту ПП Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року є внутрішнім документом Департаменту Національної поліції, офіційно не опубліковувалась та її обов`язкове застосування не передбачено вимогами чинного КУпАП.

Що стосується посилання захисника на відсутність у рапорті працівника поліції резолюції посадової особи, колегія суддів вважає, що з огляду на матеріали справи даний факт не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права які б призвели до неправильного вирішення справи.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник досить детально зупиняється на висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 15 03 2019 року щодо необхідності працівників поліції належним чином задокументовувати та доводити належним чином причини для зупинки транспортного засобу, наголошуючи при цьому, що відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірність подальших вимог працівників поліції.

Проте, у даному випадку апеляційний суд переконаний, що твердження захисника щодо необхідності працівниками поліції здійснювати обґрунтування причин зупинки транспортного засобу, йде врозріз його доводів, в яких останній наголошує та переконує, що ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, не перебував у ньому і його зупинка не відбувалась.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що всі доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким в оскаржуваній постанові надано належну оцінку та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення обґрунтовано визнано доведеною поза розумним сумнівом.

Докази, здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції немає.

При розгляді справи судом порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно дост.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обгрунтовано застосував стягнення у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 08 2022 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.М. Курило