Справа № 732/435/22 Головуючий у 1 інстанції Карпинська Н. М.
Провадження № 33/4823/417/22
Категорія - ч.3 ст.154 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кулініч К.В., представника потерпілого Бруй І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ „Агроліна,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень з конфіскацією собаки „Барон, ІНФОРМАЦІЯ_2 , породи „Німецька вівчарка, чорної масті.

Стягнуто з неї на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, 11.06.2022 о 19-тій годині 30 хвилин ОСОБА_1 , являючись власницею собаки породи «Німецька вівчарка», допустила її перебування в АДРЕСА_1 без повідка внаслідок чого собака вкусила малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим було заподіяно шкоди його здоров"ю. ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.8.2 Правил благоустрою на території Городнянської міської ради, затверджені рішенням Городнянської міської ради 22 сесії сьомого скликання від 05 квітня 2018 року і вчинила правопорушення, передбачене частиною 3 статті 154 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що факт належності собаки саме ОСОБА_1 не підтверджується жодними належними доказами, не вказано жодної опізнувальної ознаки для встановлення породи собаки. Вказує, що Факт вигулу собаки ОСОБА_1 або її представником не встановлено та не доведено показаннями свідків, оскільки вона в той перебувала вдома та займалася домашніми справами.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції посилаючись на довідку КНП «Городнянська міська лікарня» від 11.06.2022 не зазначає, який характер рани і яким чином зазначена рана шкодить здоров`ю потерпілого. Також вважає, що не було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 і потерпілим ОСОБА_2 .

Крім того, зазначає, що згідно протоколу, місцем події фактично вказано місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник також вважає, що в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у протоколі про адміністративне правопорушення у даній справі не вказано свідків, законного представника та потерпілого і відсутні підписи проте в матеріалах справи наявні пояснення потерпілої та свідків.

З огляду на те, що собака, яку хочуть конфіскувати не являється собакою агресивної породи то вилучення її у ОСОБА_1 спричинить останній значні моральні страждання. І по відношенню до собаки конфіскацію можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Кулініч К.В., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, крім того, в судовому засідання апеляційного суду, також просили звільнити ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст.. 22 КУпАП або не застосовувати конфіскацію собаки, думку представника потерпілого Бруй І.В., яка просила відмовити у задоволенні вимог апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За ч. 1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 червня 2022 о 19-тій годині 30 хвилин ОСОБА_1 , являючись власницею собаки породи «Німецька вівчарка», допустила її перебування в АДРЕСА_1 без повідка внаслідок чого собака вкусила малолітнього ОСОБА_2 , чим було заподіяно шкоди його здоров"ю. .

Такі обставини підтверджуються:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 559777, який офіційно фіксує факт неправомірних дій та є одним із джерел доказів, що описує подію правопорушення;

- даними рапорту від 11.06.2022 відповідно до якого уповноваженою особою відділення поліції о 19-тій 50 прийнято заяву-повідомлення ОСОБА_3 та розпочато провадження;

- поясненнями, як письмовими та і наданими в ході судового провадження законного представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , яка пояснила, що 11.06.2022 о 19-тій годині 30 хвилин сусідська собака породи «Німецька вівчарка» без повідка і намордника вибігла з двору господарства, розташованого по АДРЕСА_1 та вкусила її сина ОСОБА_4 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_5 відповідно до яких 11.06.2022 близько 19:30 його дружина стояла біля їх двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , сам він перебував у дворі, однак хвіртка була відчинена і він добре бачив сусідський двір, тобто той, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Біля того двору стояла його дружина ОСОБА_3 та їх сусідка ОСОБА_6 розмовляли, а син грався на вулиці. Згодом із двору, що розташований по АДРЕСА_1 , вибіг собака «Барон», раптом закричала ОСОБА_3 і дитина;

- поясненнями свідка ОСОБА_6 згідно яких за адресою: АДРЕСА_1 вона живе з матір"ю та сестрою ОСОБА_1 . Вони тримають у господарстві собаку породи «Німецька вівчарка», якій близько 3-х років. Власником у паспорті на собаку записана ОСОБА_1 11.06.2022 вона перебувала на вулиці біля свого двору і розмовляла із ОСОБА_3 - сусідкою, двір якої розташований навпроти. ЇЇ син бігав по вулиці, в подальшому, вискочивши на вулицю їх собака, вкусив ОСОБА_4 ;

- даними довідки КНП «Городнянська міська лікарня» від 11.06.2022, згідно якої у ОСОБА_2 08.12.2022, у ділянці сідниці зліва мається укушена рана на шкіряних покровах. Виявлене закономірно шкодить здоров`ю малолітнього.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Доводи захисника про те, що належності собаки саме ОСОБА_1 не підтверджується жодними належними доказами та не вказано жодної пізнавальної ознаки для встановлення породи собаки є безпідставними, в своїх поясненнях сама ОСОБА_1 вказувала, що саме собака по кличці «Барон», породи ««німецька вівчарка»», власником якого вона являється, покусала сина ОСОБА_3 на вулиці, що також підтверджується вище зазначеними поясненнями свідків.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не зазначив характер рани у ОСОБА_2 і яким чином зазначена рана шкодить здоров`ю потерпілого, є необґрунтованими, оскільки долучена до матеріалів довідку КНП «Городнянська міська лікарня» від 11.06.2022, в якій зазначено ушкодження виявлені у потерпілого. При цьому слід відзначити, що диспозиція ч. 3 ст.. 154 КУпАП передбачає відповідальність за заподіяння шкоди здоров`ю людини, що не потребує деталізованої характеристики отриманих тілесних ушкоджень.

Посилання апелянта, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення місцем події визначено місце проживання ОСОБА_1 є таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до протоколу таке місцем події згідно проколу являється вул.. Горького біля будинку № 7 в м. Городня, а не територія вказаного домоволодіння.

Твердження апелянта, що в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у протоколі про адміністративне правопорушення у даній справі не вказано свідків, законного представника та потерпілого і відсутні підписи апеляційний суд визнає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п. 12 Розділу ІІ зазначеної Інструкції протокол може бути підписано також цими особами, тобто, тобто законодавцем непередбачено обов`язковість підпису проколу зазначеними особами.

Доводи апеляційної скарги, що не встановлено, що саме ОСОБА_1 вигулювала собаку та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між її діями та потерпілим ОСОБА_2 апеляційний суд не вважає спроможними з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 154 КУпАП та Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, саме особа, яка утримує домашню тварину та здійснює вигул домашньої тварини, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання, а також зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

З врахуванням вищевикладеного, доходжу висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції вірно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, а доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, суду не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що штраф вказаний у статті разом із таким стягненням, як конфіскація собаки, альтернативи не передбачає, як і можливість незастосування одного із них, тобто судова дискреція за санкцією цієї статті може застосовуватися тільки щодо суми штрафу у визначених межах.

Клопотання захисника, висловлене в ході апеляційного розгляду, щодо закриття провадження по справі за малозначністю не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Враховуючи в сукупності дії, наслідки, думку представника потерпілого та ставлення ОСОБА_1 до інкримінованих дій, апеляційний суд вважає, що лише усне зауваження не буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, а тому підстав для задоволення клопотання не вбачає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко