Номер провадження: 33/813/842/22
Номер справи місцевого суду: 522/7560/22
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 рокувизнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) грн. на користь держави України.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь держави України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року про визнання винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з невідповідністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 04.10.2022 року з`явилася апелянт ОСОБА_1 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, хоча про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується телефонограмою секретаря судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173КУпАПполягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані не були.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №179774 від 06.06.2022 року, 28.05.2022 року о 17 годині ОСОБА_1 , знаходячись у парадній будинку АДРЕСА_3 , висловлювалась нецензурною лайкою в ході конфлікту із громадянкою ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок, та спокій громадян.

Приймаючи оскаржувану постанову, районний суд виходив з того, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №179774 від 06.06.2022 року.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, звертаючись до суду із даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною і необґрунтованою, оскільки в зазначений у постанові день і час вона взагалі не зустрічалась з громадянкою ОСОБА_3 , тому що 28.05.2022 року приблизно з 11:00 до 20:00 не перебувала вдома.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, 04.10.2022 року, ОСОБА_1 підтримала вищенаведене та просила суд закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки як зазначено судом її провина підтверджується тільки протоколом про адміністративне правопорушення.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 винною себе не визнавала.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо неї закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245,252,280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

Таким чином, всі перераховані вище норми права та обставини у своїй сукупності, свідчать про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначеному в протоколі час та місці (28.05.2022 року), дійсно здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Більш того, з матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що подія мала місце 28.05.2022 року, однак як протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення так і пояснення осіб ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) мали місце 30.05.2022 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 також посилається на те, що вона не була повідомлена про судове засідання в суді першої інстанції у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає такі доводи ОСОБА_1 також обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, за змістом ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

За змістом ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Вказана норма за своїм змістом є імперативною і не містить жодних виключень або застережень, на відміну від частини першої цієї статті, яка передбачає можливість розгляду інших категорій справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Застосування правил ч.1 ст.268 КУпАП до процедури розгляду категорії справ, які перелічені у частині другій цієї статті, є неприпустимим.

Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено обсяг прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і в тому числі право на захист, які через призму положень ч.2 цієї статті, можуть бути реалізовані лише в разі обов`язкової участі особи в судовому розгляді.

Закріплюючи вказані положення законодавець визначив і шляхи забезпечення обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшов до Приморського районного суду м.Одеси 22.06.2022 року (а.с.9).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Приморському районному суді м.Одеси (а.с.1).

Судове засідання призначено на 29.06.2022 року.

Суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови виходив з того, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про явку до судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом направлення їй судової повістки та виставленням інформації на сайті Приморського районного суду м.Одеси.

Оскільки законодавець приділяє підвищену увагу до правопорушень вказаних в ч. 2ст. 268 КУпАП, то суд першої інстанції не міг розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 і міг застосувати привід (в порядку ст. 268 КУпАП) до особи, яка притягається до відповідальності, тобто, використати всі заходи, передбачені законом для належного її повідомлення. Однак, такі заходи не було застосовано.

Суд першої інстанції, всупереч вказаним вимогам КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без її обов`язкової участі.

Розгляд справи судом без участі ОСОБА_1 позбавило останню можливості надати свої заперечення щодо інкримінованих їй дій та прийняти судом законне і обґрунтоване рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Зважаючи на викладене, а також відсутність будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, судом безпідставно притягнуто останню до відповідальності, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра