П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління ДПСУ відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №010386 від 22 вересня 2022 року, вбачаються, що ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України», а саме: о 14 год. 10 хв. 22.09.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну прибула громадянка, яка на паспортний контроль надала закордонний паспорт громадянки Угорщини серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» було встановлено що. громадянка Угорщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виданий 28.08.2020 року та перетинала державний кордон на виїзд з України 24,11.2020 року в пункті пропуску «Лужанка», тобто вищезазначена громадянка здійснила спробу незаконного перетину державного кордону без відповідного для громадян України документу.

Своїми діями порушила, вимоги ст. 4 Конституції України, ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України», ст. ст. 2, З ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 2 « Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених ПКМУ від 27.01.1995 року №57.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, разом із тим, згідно наявної в матеріалах справи заяви, просить розгляд справи проводити без її участі , у зв`язку із сімейними обставинами.

Дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку:

З матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 , о 14 год. 10 хв. 22.09.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну прибула громадянка, яка на паспортний контроль надала закордонний паспорт громадянки Угорщини серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» було встановлено що. громадянка Угорщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виданий 28.08.2020 року та перетинала державний кордон на виїзд з України 24.11.2020 року в пункті пропуску «Лужанка», тобто вищезазначена громадянка здійснила спробу незаконного перетину державного кордону без відповідного для громадян України документу.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , вона вказує на те, що через сильну схвильованість переплутала паспорти, та під час проходження митного контролю, надала паспорт громадянина Угорщини, замість громадянина України.

Таким чином, вона, намагалася незаконно перетнути державний кордон України, без відповідного для громадян України документу.

Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади .

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. ПКМУ №57 від 27.01.1995 року, передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини; посвідчення особи моряка;посвідчення члена екіпажу.У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

Згідно п.1 ч.1 статті 2 Закону України «Про громадянство» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , о 14 год. 10 хв. 22.09.2022 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на в`їзд в Україну, на паспортний контроль надала закордонний паспорт громадянки Угорщини серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак як було встановлено перевіркою, громадянка Угорщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виданий 28.08.2020 року.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом про адміністративне затримання; протоколом особистого огляду, огляду речей і документів; рапортом інспектора ВІПС «Тиса»; рапортом начальника ГІПК віпс впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 ; копіями паспортних документів громадянина Угорщини та громадянина України.

Таким чином, повно, всебічно, дослідивши надані докази з точку зору їх належності, допустимості та достатності, суд, з врахуванням критерію "поза розумним сумнівом" доходить висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя взяв до уваги вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також необхідність врахування при вирішенні питання про накладення стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 16.10.2008 року в справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого адмінправопорушення те, що ОСОБА_1 , вперше притягається до адміністративної відповідальності, відомості про протилежне суду не надано, вину у вчиненні правопорушення визнав повністю згідно письмових пояснень, під час розгляду справи судом не встановлено обставин, що відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, враховуючи ступінь вини правопорушника, приймаючи до уваги те, що майнова шкода ним не заподіяна, його діяння не завдало значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам та свободам інших громадян, а отже вважаю зазначене діяння малозначним і за можливе звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

За таких обставин, суддя прийшов до переконання за можливе звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним діяння, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу на порушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що згідно із ст. 40-1 КУпАП та Законом України «Про судовий збір», судовий збір з особи може бути стягнуто у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд, звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, вважає, що судовий збір у розмірі 496,20 грн. стягненню з особи, яка звільнена від адміністративної відповідальності не підлягає.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.204-1 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за малозначністю та обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош