Справа №760/2288/22 3/760/6854/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕММ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сел. Борова, Фастівського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2006 року народження, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 239755 від 25.01.2022 року, 26.09.2020 року ОСОБА_1 по вул. Солом`янській у м. Києві, керуючи автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 239756 від 25.01.2022 року, 26.09.2020 року ОСОБА_1 по вул. Солом`янській у м. Києві, керуючи автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_1 , та будучи причетним до ДТП, не дочекався працівників поліції та залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПРД України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що у ДТП не потрапляв, чому саме на нього склали протоколи пояснити не може. Працівники поліції його слухати не стали, його доводи не перевіряли. Зазначає, що дійсно керує транспортним засобом, що зазначено у протоколі, який придбав за декілька місяців до подій, про які вказано у протоколі. Транспортний засіб вже мав пошкодження, однак не від ДТП. Після покупки автомобіля, у ДТП не потрапляв. У день, про який вказано у протоколі був вдома, що можуть підтвердити свідки. Вважає, що працівники поліції хочуть зробити з нього винуватого, оскільки не можуть знайти іншу особу. Вказує, що у рапорті працівника поліції зазначено номер зовсім іншої автівки, яка могла бути причетна до ДТП. Додатково зазначив, що його дійсно викликали до поліції 05.05.2021, де він пояснив, що про ДТП нічого не знає та його відпустили. Чому 25.01.2022, тобто більше ніж через пів року було складено протокол не розуміє. Надав суду фотографії пошкоджень свого автомобіля, які, на його думку, не відповідають характеру ДТП та ушкодженням зазначеним у схемі ДТП. Звертає увагу, що його автомобіль взагалі не оглядався на предмет ДТП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Щодо питання наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не знайшла свого підтвердження і він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі необхідно закрити з наступних підстав.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Усі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з протоколів, ОСОБА_1 «26.09.2020 ОСОБА_1 по вул. Солом`янській у м. Києві, керуючи автомобілем «Деу», державний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України» , та будучи причетним до ДТП, не дочекався працівників поліції та залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 а ПРД України».

Проте, у протоколі та інших матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 26.09.2020 о 22:44 год. знаходився на вул. Солом`янській та був причетний до ДТП.

Крім того з долучених до протоколу письмових пояснень потерпілого та рапорту працівника поліції обставини ДТП викладені у різних варіантах, які суперечать один одному, а номер транспортного засобу, який нібито причетний до ДТП зазначений зовсім інший ніж у транспортного засобу ОСОБА_1 .

Постановою суду від 17.02.2022 року матеріали справи були направлені до управління патрульної поліції для додаткової перевірки, однак справа повернулася без виконання вказівок суду.

Потерпілий у справі, ОСОБА_3 на неодноразові виклики до суду не з`явився.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»,

Суд не визнає протокол про адміністративне правопорушення як доказ у цій справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1) ст. 247 КУпАП.

Щодо питання наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даній конкретній справі суд враховує таке.

Відповідно до абз. 42 п.1.10 Правил дорожнього руху України «…залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу »

Суд погоджується із доводами ОСОБА_1 що відсутні докази того, що він був учасником ДТП. Таким чином, будь - якого умислу приховати ДТП або її обставини у ОСОБА_1 не було, оскільки і самої ДТП не було.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 122-4, 124, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя Ріхтер В.В.