Справа № 142/596/21
Провадження № 33/801/767/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Піщанського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 14 листопада 2021 року о 02 годині 00 хвилин в смт Піщанка по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді Піщанського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає вказану постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесеною без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та з суттєвим порушенням прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 268 КУпАП, та такою, що підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час її винесення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи свідчать, що лише один раз розгляд справи був відкладний судом першої інстанції за клопотанням апелянта, викликаним необхідністю залучення захисника, та жодного разу розгляд цієї справи не міг бути відкладений через його неявку, оскільки у суду не було доказів його належного сповіщення про дату, час та місце судового засідання. Дії ж суду аж ніяк не були спрямовані на дотримання розумності тривалості судового провадження, оскільки засідання відкладалися на строк 1-2 місяці, а тому його поведінка не була спрямована на уникнення відповідальності, як про це зазначено в оскаржуваній постанові, адже до його мобілізації та перебування на території України де ведуться бойові дій, він був присутній у всіх засіданнях, про які йому було відомо, а всі його дії були спрямовані на встановлення істини по справі. Звертає увагу, що в поданих до суду клопотаннях він зазначав, що проживає в смт Піщанка Вінницької області, а за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, лише зареєстрований, також ним не подавалась заявка про отримання SMS - повідомлень на вказаний в матеріалах справи номер телефону, який йому не належить. У зв`язку із цим розгляд справи без участі апелянта за відсутності належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 268 КУпАП, що позбавило його права на судовий захист, призвело до того, що судом не було досліджено належним чином його доводів, в зв`язку з чим не були встановлені фактичні обставини справи, які впливають на її правильне вирішення.

Також вказує, що у вказані в протоколі день та час він будь-яким транспортним засобом не керував та працівниками поліції не зупинявся.

Зазначає, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не підтверджує обставини, які викладені в ньому. Зокрема, на ньому міститься лише фрагмент, з якого не можна навіть встановити та ідентифікувати зафіксовану на ньому особу, цей відеозапис не підтверджує його перебування за кермом транспортного засобу, на ньому не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, не зафіксовано його відмову від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, з нього не вбачається наявність свідків події, про яких зазначено в протоколі. Разом з тим, вважає за необхідне пояснити суду апеляційної інстанції, що в ніч з 13 на 14 листопада 2021 року він дійсно мав розмову з поліцейськими, які зупинили його товариша ОСОБА_2 . Він в автомобілі разом з своєю сестрою, яка була за кермом, проїжджав поряд. Проте поліцейські їхній автомобіль не зупиняли, вони зупинились самі, щоб дізнатися, що сталося. Будь-яких звинувачень в керуванні транспортним засобом з ознаками сп`яніння з боку поліцейських до нього не було, пройти огляд на місці зупинки на стан сп`яніння чи в будь-якому іншому місці йому ніхто не пропонував, від такого огляду він будь-яким чином не відмовлявся, про що свідчить і сам відеозапис. Також на вказаному відеозаписі видно, що будь-яких осіб, в тому числі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на письмові пояснення яких посилається суддя, як на докази підтвердження його вини, на місці події не було. Звертає увагу, що будь-яких протоколів, постанов, інших документів, в тому числі акту огляду з використанням спеціальних технічних засобів чи направлення на огляд в його присутності поліцейськими не складалося, їхні копії йому не вручалися. А оскільки він дійсно не керував транспортним засобом поліцейські відпустили його з місця події, на що вказують і самі матеріали справи, в яких не міститься будь-яких доказів його відсторонення від керування у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння чи передачі цього автомобіля для керування іншій особі, як цього вимагає ст. 266 КУпАП. А тому долучений до протоколу відносно нього акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.11.2021 не може підтверджувати викладені поліцейськими в протоколі обставини, а підстави для заповнення відповідного направлення в поліцейського взагалі були відсутні. Інших, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом та його відмову від огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Однак, суд першої інстанції цим обставинам належної оцінки не надав та підійшов до розгляду справи формально, не дослідивши належним чином наявні в справі матеріали, та не встановивши наявність в даному випадку ознак, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 15.09.2022 засобами поштового зв`язку направив до суду клопотання про розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наведених в апеляційній скарзі доводів та долучених до неї документів.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_5 цього адміністративного правопорушення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі -ПДРУкраїни), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року N 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що викладене в постанові суду першої інстанції твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 448798 від 14.11.2021, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, яким встановлено, що 14 листопада 2021 року о 02 годині 00 хвилин в смт. Піщанка по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. В протоколі зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Письмовими поясненнями, викладеними на окремих аркушах свідків вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відмови ОСОБА_1 у їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 листопада 2021 року, складеного о 02 год. 20 хв., згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_1 про прямування його автомобіля на заправку, що він не помітив вимог поліціантів щодо зупинки його транспортного засобу та відсутність у нього відповідних документів на право керування транспортним засобом.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а також спростовує такі доводи копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 535093 від 14.11.2021, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за керування транспортним засобом без посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутності є необґрунтованими з огляду на таке.

Статтею 268 КУпАП, окрім іншого, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до суду 22.11.2021. Останній неодноразово викликався до суду за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зі змісту письмового клопотання від 21.12.2021 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлено, що ОСОБА_1 з інтернет ресурсу, а саме сайту Піщанського районного суду Вінницької області, дізнався про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього Піщанським районним судом (а. с. 14). Проте ні в зазначеному клопотанні, ні в клопотанні про відкладення судового засідання (а. с. 18) він не вказує повну адресу свого фактичного проживання, а лише обмежився вказівкою - смт. Піщанка, що позбавило суд можливості направити за такою адресою судові повістки. Повну адресу місця проживання ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі без вказівки на альтернативні засоби зв`язку.

Частиною другою статті 271 КУпАП визначено, що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

В матеріалах справи наявна незавірена копія ордера старого зразка серії ВН № 176925 від 12.01.2022, згідно якого адвокат Купрій О. М. надає правову допомогу ОСОБА_1 у Піщанському районному суду Вінницької області, проте витяг з договору, засвідчений підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, суду не був наданий.

Отже, з грудня 2021 року ОСОБА_1 знав про наявність справи про адміністративне правопорушення відносно нього в суді, мав можливість відстежити рух її розгляду на офіційному сайті суду, не повідомив суд про місце свого перебування або проживання, а також не повідомив про альтернативні засоби зв`язку, у зв`язку з чим позбавив суд можливості направляти судові повістки за такою адресою та повідомляти його альтернативними засобами зв`язку про хід справи, не скористався своїм правом при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Не надав суду докази поважності причин неприбуття до суду 18 серпня 2022 року, оскільки наказом від 05.07.2022 був звільнений з військової служби у відставку.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко