ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1124/22 Справа № 409/1745/21 Суддя у 1-й інстанції - Титов А.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 листопада 2021 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 13.09.2002 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , -

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану територіальна підсудність судових справ, належних до розгляду Луганським апеляційним судом, змінена, у зв`язку з чим визначений Дніпровський апеляційний суд.

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 31.07.2021 о 20 годині 34 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 н/з НОМЕР_3 по вул. Центральній, 222 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутнісю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що транспортним засобом не керував, співробітники поліції його не зупиняли, доказ у виді відеозапису є неналежним та недопустимим, оскільки змонтований.

Вказує, що залучені свідки не можуть дати пояснення щодо того, що він управляв автомобілем і не чули від нього запах алкоголю.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, поважних причин свого неприбуття не повідомив, враховуючи, що його участь в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, тому вважаю можливим розглянути справу за відсутності його осіб, що відповідає і узгоджується з вимогами частини шостої статті 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 032674 від 31.07.2021 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо зазначили, що 31.07.2021 року були запрошені працівниками поліції в якості свідків при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та за допомогою алкотестеру «DRAGER» 6810, а також водій відмовився надавати будь-які пояснення, ставити підпис у протоколі та отримати його копію.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Докази, в тому числі, письмові та відеозапис з нагрудних камер поліцейських, наявні в матеріалах адміністративного провадження, узгоджуються між собою, дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , при цьому переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведені у них та їх достовірності, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Є необґрунтованими доводи апеляції про те, що долучені письмові пояснення свідків не відповідають критерію належності та допустимості доказів. Зазначені твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності, в тому числі й про те, що свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, допитаний безпоседеньо суддею місцевого суду свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він був залучений працівниками поліції в якості свідка. В його присутності ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки та в медичному закладі - відмовився.

Щодо стверджень про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, то вони є неспроможними, оскільки доказ у вигляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора патрульного автомобіля отримані в процесуальний спосіб, обґрунтовано покладені в основу постанови, відповідають критеріям належності та допустимості.

На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля зафіксовані обставини того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем на момент зупинки, після зупинки та виходу з автомобіля, намагався піти з місця зупинки та вказував, що не керував авто, а в подальшому, відмовився в присутності двох свідків від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місті зупинки авто, так і в медичному закладі.

Допитаний безпосередньо судом першої інстанції поліцейський СРПП ВП № 1 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 пояснив суду, що до патрульної поліції надійшло повідомлення про те, що водій автомобілю ВАЗ 2107 н/з НОМЕР_3 ледве не збив пішохода. Працівниками патрульної поліції виявилено та зупинено вказаний автомобіль, яким, як виявилось, керував ОСОБА_1 . Останній перебував у стані сп`яніння, від проходження огляду ОСОБА_5 відмовився.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко