Справа № 161/3479/22
Провадження № 3/161/2765/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 28 вересня 2022 року

Луцький міськрайонний суд в особі судді Філюк Т.М., за участю особи, яка притягується до відповідальності, захисника Бакаєвича А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за

вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 272495 від 13 березня 2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 , 12.03.2022 року, о 21:54 год в м. Луцьку вул. Рівненська, керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку проводився в медичному закладі КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» лікарем наркологом, що підтверджується висновком № 123.

Дії водія ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП заперечив. Суду пояснив, що транспортним засобом не керував, за кермом він не перебував, автомобілем керував ОСОБА_2 .. Працівник поліції на території АЗС «ОКО», підійшов до нього під час того, як він з багажника авто дістав каністру для заповнення її пальним. Поліцейський повідомив, що бачив як він виходив з автомобіля зі сторони водія і від нього чути запах алкоголю. Не з`ясувавши всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, поліцейський інкримінував йому вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Захисник ОСОБА_3 адвокат Бакаєвич А.В. підтримав пояснення, надані його захисником, та у зв`язку з викладеним, просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його за ч.1 ст.130 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до наступного висновку.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за невиконання вимог зазначеного пункту, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, за змістом вищезазначеної норм закону, об`єктивну сторону вказаного правопорушення складає саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до суду були надані протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 272495 від 13 березня 2022 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння № 123 від 13.03.2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, складений у присутності двох свідків, письмові пояснення свідків від 12.03.2022 року, рапортом поліцейської Степанчук А.М. від 13.03.2022 року, відеозапис з камер відеоспостережень території АЗС та проходження огляду в медичному закладі.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв 12 березня 2022 року, однак останній стверджував, що він не керував транспортним засобом в день та час, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як було встановлено із переглянутого відеозапису, долученого до адміністративних матеріалів, співробітники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, однак ОСОБА_1 відмовився, вподальшому погодився пройти такий огляд в медичній установі.

Сам момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. у час та місці зазначені в протоколі на відеозапису не зафіксований.

З відеозапис з камер відеоспостережень на території АЗС не можливо встановити хто перебував за кермом транспортного засобу під час того, як автомобіль підїхав до колонки з пальним, адже зафіксовано, що з правої сторони автомобіля, де знаходиться пасажирське місце, вийшов чоловік і підійшов до багажника автомобіляю Крім того, не можливо встановити чи це був саме транспортний засіб ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 .

Допитана в судовому засіданні поліцейська Роти №3 УПП у Волинській області Степанчук А.М., яка оформляла матеріали про адміністративне правопорушення, пояснила, що 12.03.2022 року перебуваючи на патрулюванні спільно із іншим рядовим поліції, було отримано повідомлення про те, що по вул. Рівненськкій на АЗС «Окко» водій транспортного засобу ВАЗ 21043 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Особисто вона не бачила, чи керував автомобілем саме водій ОСОБА_1 .

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 вказував, що саме він керував автомобілем ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 12 березня 2022 року, однак коли приїхали поліцейські злякався і втік з АЗС.

Свідок ОСОБА_4 , який є працівником АЗС «Окко» вказував, що не бачив, хто саме перебував за кермом вищевказаного автомобіля, бачив лише як ОСОБА_1 переїхав від одної колонки із пальним до іншої.

На думку суду, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.Оглядом DVD диску з відеозаписом встановлено відсутність даних про зупинку працівниками поліції водія ОСОБА_1 12.03.2022 року, о 21:54 год в м. Луцьку по вул. Рівненській.

Отже, аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 . На відеозаписі долученому до матеріалів справи відсутня зупинка транспортного засобу та з показань свідків, допитаних в судовому засіданні такого не встановлено.

У зв`язку з цим, подальше проходження огляду на стан сп`яніння не пов`язане із фактом керування ним автомобілем. Вказані обставини також об`єктивно підтверджується оглянутим судом відеозаписом, показами свідків.

Таким чином, викладене у своїй сукупності свідчить, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази на підтвердження факту керування останнього транспортним засобом у час та місці зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк

.