Справа № 551/1401/22
Провадження №3/551/792/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. селище Шишаки

Суддя Шишацького районного суду Полтавської області Сиволап Д.С.,

за участю секретаря Кундіренко О.О.

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Кудіна О.М. (приймають участь в судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, працівника філії «Охтирський РЕМ» АТ «Сумиобленерго», РНКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення о 15-10 год. 23 липня 2022 року по вул. Партизанській в м. Охтирка Сумської області ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «ВАЗ-2107», д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився.

В зв`язку з цим дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником Національної поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будучи допитаним судом, ОСОБА_1 свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення не визнав. Вказав, що за обставин вказаних в протоколі автомобілем не керував, а знаходився у ньому в якості пасажира, оскільки перед цим вживав спиртні напої. Керуванням автомобілем на його прохання здійснював його колега ОСОБА_2 . Автомобіль був зупинений працівниками поліції, які пересувались на білому автомобілі «Шкода» близько 12-30 год. 23.07.2022. Дізнавшись про відсутність у водія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівники поліції запросили ОСОБА_1 до службового автомобіля та в неконкретній формі пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Оскільки він не керував даним автомобілем на момент його зупинки та з огляду на те, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння не була конкретною - від проходження такого огляду він відмовився.

Копія протоколу та письмове направлення до медичного закладу для проходження огляду йому не вручались.

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_2 , будучи допитаним судом в якості свідка. При цьому останній вказав, що на момент зупинки автомобіля поліцейськими саме він керував ним, оскільки був у тверезому стані. Однак на спілкування до службового автомобіля поліцейські запросили саме Серія, як власника транспортного засобу.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за вказані дії необхідно належними доказами підтвердити два факти, а саме: факт керування особою транспортним засобом та факт відмови такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

На думку суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за зазначених у протоколі обставин не підтверджується жодними допустимими, належними та достатніми доказами, натомість спростовується показаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Незважаючи на те, що обов`язок збирання доказів у відповідності до положень ст. 251 КУпАП покладено на особу, яка склала протокол - в якості доказів суду надано лише адміністративний протокол та уривок відеозапису.

Наданий йому уривок відеозапису суд вважає недопустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам відомчих документів.

Так, згідно з пунктами 4-6 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 (далі Інструкція) під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Відповідно пп. 2 п. 1 Розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Проігнорувавши вимоги даного документу, поліцейські не забезпечили фіксування всієї процедури документування правопорушення та надали суду лише уривок відеозапису тривалістю 05 хв. 07 сек.

На даному відеозаписі не відображений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції, або принаймні, підтвердження даного факту самим ОСОБА_1 . Натомість з нього вбачається, що з`ясувавши у ОСОБА_1 , що автомобіль дійсно належить саме йому, працівник поліції відразу пропонує проти огляд на стан сп`яніння.

При цьому працівник поліції не висував ОСОБА_1 саме вимогу (тобто усне розпорядження в категоричній формі) про проходження такого огляду, а здійснив це у формі ненав`язливої пропозиції, яка начебто не має обов`язкового характеру та залежить виключно від волі водія. При цьому відповідальності за відмову від проходження відповідного огляду не роз`яснив.

Незважаючи на те, що водій ОСОБА_1 декілька разів повторив те, що він вразі необхідності пройде огляд на стан сп`яніння, працівник поліції фактично умовив його відмовитись від проходження такого огляду.

За таких обставин, зважаючи на відсутність доказів, як факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факту надходження від працівників поліції чітко озвученої вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі, в тому підкріпленої відповідним письмовим направленням до медичного закладу на момент її висловлення, дії ОСОБА_1 не можна розцінювати, як його відмову пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а отже справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 130, 247, 266 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С.Сиволап