Справа № 298/1117/21
Номер провадження 3/298/275/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Головного управління ДПС у Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , головного бухгалтера комунального підприємства "Комунал-Сервіс" Великоберезнянської селищної ради, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №892/07/11 від 27 вересня 2021 року, складеного головним державним ревізором - інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб та перевірок податкових агентів управління податкового аудиту ГУ ДПС у Закарпатській області Черкун Тетяною Василівною, під час проведення документальної виїзної перевірки комунального підприємства "Комунал - Сервіс" Великоберезнянської селищної ради, головним бухгалтером якого є ОСОБА_1 , встановлено, що в період лютий 2018 року - травень 2021 року, та 3- 4 квартал 2017 року, 1-4 квартал 2018 року, 1-4 квартал 2019 року, 1-4 квартал 2020 року в смт.Великий Березний, вул.Шевченка, буд.12, Великоберезнянського району, згідно акту перевірки №10428/07-16-07вчинено триваюче правопорушення - виявлено заборгованість до бюджету в загальній сумі 377582,67 грн., в тому числі: за листопад 2020 року в сумі 16243,04 грн., за грудень 2020 року в сумі 59722.28 грн., за січень 2021 року в сумі 58434,44 грн., за лютий 2021 року в сумі 51587,58 грн., за березень 2021 року в сумі 63704,93 грн., за квітень 2021 року в сумі 64976,11 грн., за травень 2021 року в сумі 62 914,29 грн., та встановлено несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати в загальній сумі 909732.51 грн., в тому числі: за лютий 2019 року в сумі 3340,25 грн., за березень 2019 року в сумі 9032,30 грн., за квітень 2019 року в сумі 17132.79 грн., за травень 2019 року в сумі 23696.94 грн., за червень 2019 року в сумі 45552.18 грн., за липень 2019 року в сумі 42776,64 грн., за серпень 2019 року в сумі 44506.07 грн., за вересень 2019 року в сумі 46198,43 грн., за жовтень 2019 року в сумі 49156.37 грн., за листопад 2019 року в сумі 44906,34 грн., за грудень 2019 року в сумі 48866,26 грн., за січень 2020 року в сумі 27696,93 грн., за лютий 2020 року в сумі 33874,06 грн., за березень 2020 року в сумі 50627,38 грн., за квітень 2020 року в сумі 52717,91 грн., за травень 2020 року в сумі 53728.88 грн., за червень 2020 року в сумі 53557.83 грн., за серпень 2020 року в сумі 52967.36 грн., за вересень 2020 року в сумі 56621,28 грн. за жовтень 2020 року в сумі 56142,85 грн.,за листопад 2020 року в сумі 39113,99 грн., неутримання податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих за здавання в оренду транспортного засобу на загальну суму 5760,00 грн. в тому числі: лютий 2018 року в сумі 180,00 грн.; березень 2018 року в сумі 180,00 грн.; квітень 2018 року в сумі 180,00 грн.; травень 2018 року в сумі 180,00 грн.; червень 2018 року в сумі 180,00 грн.; липень 2018 року в сумі 180,00 грн.; серпень 2018 року в сумі 180,00 грн.; вересень 2018 року в сумі 180,00 грн.; жовтень 2018 року в сумі 180.00 грн.; листопад 2018 року в сумі 180,00 грн.; грудень 2018 року в сумі 180.00 грн.; січень 2019 року в сумі 180.00 грн.; лютий 2019 року в сумі 180.00 грн.; березень 2019 року в сумі 180.00 грн.; квітень 2019 року в сумі 180.00 грн.; травень 2019 року в сумі 180,00 грн.; червень 2019 року в сумі 180,00 грн.; липень 2019 року в сумі 180,00 грн.; серпень 2019 року в сумі 180,00 грн.; вересень 2019 року в сумі 180,00 грн.; жовтень 2019 року в сумі 180,00 грн.; листопад 2019 року в сумі 180.00 грн.; грудень 2019 року в сумі 180,00 грн.; січень 2020 року в сумі 180,00 грн.; лютий 2020 року в сумі 180.00 грн.; березень 2020 року в сумі 180,00 грн.; квітень 2020 року в сумі 180,00 грн.; травень 2020 року в сумі 180,00 грн.; червень 2020 року в сумі 180,00 грн.; липень 2020 року в сумі 180.00 грн.; серпень 2020 року в сумі 180,00 грн.; вересень 2020 року в сумі 180,00 грн., та подання з недостовірними відомостями та неподання до Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого), відомості щодо виплачених доходів фізичним особам-підприємцям- постачальникам товару (послуг) за ознакою «157», за 3-4 квартал 2017 року, за 1-4 квартал 2018 року, за 1-4 квартал 2019 року та за 1-4 квартал 2020 року, чим порушено пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, пп. 168.1.2 пп.168.1.4 п.168.1 ст.168, п.176.2 «а» п. 176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2756-VI із змінами і доповненнями.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлялася про час і місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, факт обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи підтверджується даними телефонограми.

Судом зауважується, що справа неодноразово призначалася до розгляду.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення №892/07/11 від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 міститься підпис останньої про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами остання не скористалася.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Окрім того, відповідно до положень ст.268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст.163-4 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступного висновку.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідальність за ч.1 ст. 163-4 КУпАП, настає в разі неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 163-4 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , зокрема не наведено, в чому саме виявились дії чи бездільність останньої - у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, або іншого порушення за диспозицією вказаної статті. У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення вказано про виявлення заборгованості до бюджету в загальній сумі 377582,67 грн., встановлення несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати в загальній сумі 909732.51 грн., неутримання податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих за здавання в оренду транспортного засобу на загальну суму 5760,00 грн., подання з недостовірними відомостями та неподання до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого), відомості щодо виплачених доходів фізичним особам-підприємцям - постачальникам товару (послуг) за ознакою «157», при цьому, в протоколі не розкрито зміст дій ОСОБА_1 .

Суд вважає за доцільне роз`яснити, що суть адміністративного правопорушення має відповідати кваліфікації адміністративного правопорушення, така має бути конкретно визначена.

Положеннями КУпАП не передбачено право суду самостійно визначати суть вчиненого адміністративного правопорушення або вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими особами, уточнювати і відредактовувати протоколи з цього питання самостійно суд змоги не має.

ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки.

Будь-які інші докази, окрім акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором ДПС, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 8 вересня 2020 року по справі №П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В той же час жодних доказів у підтвердження наведених в протоколі та акті перевірки обставин до матеріалів справи не долучено.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню серед іншого підлягає питання чи є особа, щодо якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності, суб`єктом даного правопорушення, в протилежному випадку притягнення останньої до адміністративної відповідальності не можливе.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-4 КУпАП можуть бути посадові особи підприємств, установ і організацій, а також на громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності.

З досліджених судом матеріалів, а саме: з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 є головним бухгалтером комунального підприємства "Комунал-Сервіс" Великоберезнянської селищної ради, проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 є головним бухгалтером вказаного підприємства, являється посадовою особою, відсутні матеріали щодо повноважень останньої, що відповідно позбавляє можливості суд перевірити, чи є остання суб`єктом відп овідальності за інкриміноване їй правопорушення, зокрема чи несе вона відповідальність за правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП. Оскільки ж наявність будь-якого правопорушення визначається такими обов`язковими складовими як суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона, можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї зі складових, відсутній і склад адміністративного правопорушення, в тому числі і в даному конкретному випадку.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

У зв`язку з відсутністю об`єктивних доказів у справі, суддя позбавлена можливості встановити винність чи невинність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, зокрема ОСОБА_1 , а тому вважає за необхідне закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як не доведена вина останньої у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

За змістом п.7 ст.247 КУпАП провадження може бути закрито в разі закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст.38 КУпАП. Тобто законодавець визначив, що провадження може закриватись, якщо орган, який розглядає справу, дійде висновку щодо закінчення строків накладення стягнення, що можливо, на переконання суду, лише після встановлення судом факту наявності події правопорушення, вини особи у вчиненні цього правопорушення. Суд вважає, що системний аналіз положень ст.247 КУпАП, дає підстави для висновку, що перед ухваленням рішення про можливість закриття провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП (що є нереабілітуючими підставами закриття провадження), суд повинен дійти висновку про відсутність реабілітуючих підстав, передбачених іншими пунктами ст.247 КУпАП, за наявності яких закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП недопустиме.

Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, відтак провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 163-4, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.