ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4353/22

провадження № 3/0285/3410/22

27 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли

від військової частини НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

солдата, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу, що надійшов до суду 06.09.2022, слідує, що ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби, 03.06.2022 не перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, полягає у: самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) в умовах особливого періоду; самовільному залишенні військовозобов`язаним та резервістом військової частини або місця служби під час проходження зборів в умовах особливого періоду; нез`явленні вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення в умовах особливого періоду; нез`явленні з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано до матеріалів справи:

протокол про адміністративне правопорушення,

пояснення інших військовослужбовців тієї ж військової частини, де проходить службу солдат ОСОБА_1 ,

витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 про результати службового розслідування по факту прибуття ОСОБА_1 до в/ч,

доповідь по факту повернення ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 ,

копію військового квитка солдата ОСОБА_1 ,

копію первинної медичної картки ОСОБА_1 ,

виписку з медичної картки стаціонарного хворого №2482КП ""Обласний заклад надання психіатричної допомоги ПОР" та медичну характеристику солдата ОСОБА_1 . Разом з тим, з останніх слідує, що саме 03.06.2022 солдатом ОСОБА_1 було перенесено вибухову травму, внаслідок чого отримано струс головного мозку та акубаротравму. Згідно письмових пояснень самого ОСОБА_1 від 20.07.2022, внаслідок травми він постійно втрачав свідомість, а тому самостійно прийняти рішення про залишення місця несення служби не міг.

Надані докази викликають розумні сумніви, наявність яких не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Суду у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), оскільки з них неможливо встановити, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце несення служби.

Доказова база вини ОСОБА_1 «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення обставин, викладених у процесуальному документі, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на його складання, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУпАП ОСОБА_1 ,

у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин