ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1226/22 Справа № 199/3934/22 Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

У постанові суду зазначено, що 21.05.20212 року близько 08-00 години в районі буд. 24 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 1666 від 05.06.2022 року, чим порушив п. 2.9А ПДР України. Огляд був проведений у встановленому законом порядку в КП ДБКЛПД ДОР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21.05.2022 року близько 08-00 години на автомобілі ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому, а за кермом знаходився ОСОБА_2 прибули на оптовий ринок. В той час як знайомий робив покупки, він перебував в автомобілі на пасажирському сидінні. Під час очікування до автомобіля підійшли працівники поліції і провели обшук автомобіля. Після проведення обшуку, поліцейські перевірили документи, та потім почали наполягати на проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що він погодився, поїхав до лікарні і пройшов огляд.

Вважає, що суд дійшов до хибних висновків, з якими він не погоджується, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

На думку апелянта, судом під час розгляду справи проігноровано його доводи стосовно відсутності факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що за кермом він не перебував та взагалі автомобіль був припаркований на узбіччі. Окрім того, судом не було надано належної правової оцінки порушенням які було вчинено співробітниками поліції.

Зазначає, що до матеріалів справи долучено диск із відеофіксацією із нагрудних відеокамер працівників поліції, однак на вказаних відеофайлах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 . Надані файли відеофіксації взагалі стосуються іншої особи.

Вважає, що огляд проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому протокол про адміністративне правопорушення на підставі такого огляду є недійсним.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 062883 від 15.06.2022 року, який складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП; рапортом командира взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ДПП Р.І. Майбороди; висновком КП «ДБКЛПД» ДОР від 05.06.2022 року №1666, згідно якого підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, дата і точний час огляд 21.05.2022 року о 09 год. 10 хв.

Натомість, вказані висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає недостатньо обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на переконливих і взаємоузгоджених між собою доказах, які б відповідали критерію «поза розумним сумнівом».

Апеляційний суд зазначає, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, інкримінується керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога. В протоколі також зазначено, що відбувалась фіксація.

Проте, апеляційний суд зазначає, що на відеозаписі з бодікамери працівника поліції, доданого до протоколу, зафіксовано огляд на стан сп`яніння іншої особи. Тобто, факт управління ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження ним медичного огляду на диску, який додано до протоколу, - відсутній.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено запит до поліції про отримання відеозапису з нагрудних камер спостереження працівників поліції, які приймали участь при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 062883 від 15.06.2022 року. На що було отримано відповідь, що надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників немає можливості за строком давності (термін зберігання відеозаписів становить 30 діб).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка лише про факт доказу відеозапису з бодікамери поліцейського, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Відсутні такі відомості і у протоколі про адміністративне правопорушення, що нівелює доказове значення наданих відеозаписів.

Будь-які відеоматеріали, в тому числі з бодікамер поліцейських, в матеріалах справи відносно ОСОБА_1 , - відсутні.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність як доказу належної відеофіксації правопорушення є обґрунтованими.

Оскільки вказані обставини є підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апелянта, викладеним в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його судом першої інстанції притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити, з підстав визначених п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.В. Руденко