Провадження № 33/801/800/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Івана Васильовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496, 20 грн.

Не погодившись з цією постановою, 19 вересня 2022 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 фактично повторно притягнуто до відповідальності за те ж правопорушення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2022 року о 22 год. 35 хв. по вул. 600-річчя, 60 в м. Вінниця ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Yamaha», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 346219, складеним 15 липня 2022 року о 23 год. 02 хв. (а.с.7).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2022 року у справі № 127/15395/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.35-37).

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 05 серпня 2022 року капітан ОСОБА_1 , до 23 липня 2022 року проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_2 на посаді заступника коменданта спеціальної комендатури (з охорони казенного науково-виробничого об`єднання «ФОРТ» МВС України) - начальника штабу в/ч НОМЕР_2 . З 23 липня 2022 року капітан ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді командира патрульного взводу стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 . 15 липня 2022 року о 23 год 02 хв капітан ОСОБА_1 був зупинений поліцейським та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 346219, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такими діями військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП (а.с.2-5).

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з абз. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

У зв`язку з військовою агресією РФ указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який діє і по теперішній час.

Розпорядженням начальника Західного територіального управління Національної гвардії України в/ч НОМЕР_2 приведена в бойову готовність «ПОВНА». Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 24 лютого 2022 року № 130 особовий склад переведений на казармене положення.

24 лютого 2022 року командуванням в/ч НОМЕР_2 видано наказ та доведено до кожного підлеглого військовослужбовця щодо цілодобової заборони вживання алкогольних та наркотичних речовин упродовж усього періоду дії воєнного стану з метою підтримання постійної боєздатності та готовності кожного військовослужбовця до виконання завдань військової служби у будь-який момент за виникнення службової необхідності.

Оскільки, ОСОБА_1 в умовах особливого періоду вживав алкоголь та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, він вчинив військове адміністративне правопорушення, за яке відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме, недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 фактично притягнуто повторно до відповідальності за одне й те ж правопорушення є безпідставними та спростовуються наступним.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Види юридичної відповідальності: кримінальна; адміністративна; цивільно-правова; дисциплінарна; матеріальна; конституційна; міжнародно-правова.

На відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна пов`язана із порушенням військової дисципліни.

Накладення стягнень за дисциплінарні проступки є правом командира (начальника), і використовується воно лише у разі необхідності, що передбачено п. 45 Дисциплінарного статуту.

Єдиною підставою притягнення військовослужбовців до адміністративної відповідальності є вчиненням ними адміністративного правопорушення, а підставою дисциплінарної відповідальності - є дисциплінарний проступок або адміністративне правопорушення у передбачених випадках.

Варто зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку.

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність дисциплінарного проступку.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 травня 2022 року по справі №420/3630/20.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.000616, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Отже, застосування до військовослужбовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не є порушенням ст. 61 Конституції України. Так само не може вважатись повторним притягненням до відповідальності за одне й те ж правопорушення притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказана відповідальність стосується адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, а у справі, що переглядається, ОСОБА_1 притягують до відповідальності за військові адміністративні правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Семенюка Івана Васильовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук