ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/953/22 Справа № 629/495/22 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Остапенко С.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Остапенко С.Ю., на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він приблизно о 02-30 годині 19.09.2021 року у с. Олександрівка Лозівського району Харківської області по вул. Молодіжній керував транспортним засобом мотоциклом «Spark», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу КНП «ЛТМО стац. №1» № 123 від 19.09.2021. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвоката Остапенко С.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, розгляд справи проводився поверхнево, не було проаналізовано наявні докази. На її думку, докази, які були долучені працівниками поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, є неналежними та не має підтвердження саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Адвокат вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається лише те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а лише підійшли до нього, коли він не керував мотоциклом, а лише знаходився поруч з транспортним засобом. Інших належних та допустимих доказів його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи не має.

Окрім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду тільки тому, що був упевнений у своїй невинуватості, остільки не керував мотоциклом, а лише знаходився біля нього, про що свідчить вище зазначений відеозапис. Також жодного свідка не було залучено та не опитано з приводу цієї події.

На думку адвоката, а ні працівниками поліції, а ні судом не було взято до уваги, що поліцейських в той час було викликано саме ОСОБА_1 з приводу його побиття, про що зазначено було у протоколі. Зазначене, свідчить про те, що він не знаходився за кермом мотоциклу. І лише після приїзду поліції, і саме на вимогу поліції пред`явити документи, взяв мотоцикл та покотив його.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

Адвокат Остапенко С.Ю. та Ісаєв О.В. в апеляційному суді просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, та закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд, провівши перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги захисника, проаналізувавши зміст оскарженої постанови, безпосередньо дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги захисника, викладені в судовому засіданні та апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам Закону з огляду на наступне.

Так, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №255357 від 19.09.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 о 02-30 годині 19.09.2021 року у с. Олександрівка Лозівського району Харківської області по вул. Молодіжній керував транспортним засобом мотоциклом «Spark», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу КНП «ЛТМО стац. №1» № 123 від 19.09.2021. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Протокол складений уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КупАП;

- висновком лікаря КНП «ЛТМО» ЛМРХО», згідно якого у ОСОБА_1 при проведенні огляду о 04:45 годині 19.09.2022 року було виявлено стан алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлені ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту;

- направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння від 19.09.2021 року.

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксована процедура проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , в яких останній вказує, що 18.09.2021 приїхав на своєму мотоциклі до приміщення сільської ради, після того вживав спиртні напої, коли приїхали співробітники поліції, він покотив свій мотоцикл додому.

Апеляційний суд доходить висновку про те, що районний суд вірно їх визнав належними, допустимими та достовірними, їх кількість та взаємоузгодженість достатньою для встановлення порушення в діях водія ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування транспортним засобом, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вказував на те, що не керував транспортним засобом, тобто не був водієм в розумінні ПДР України. Останній не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, не вказував на незаконність дій працівників поліції та не пояснював як, окрім керування мотоциклом, він опинився на вул. Молодіжній у с. Олександрівка о 02 годині 30 хвилин. Більше того, згідно письмових пояснень самого ОСОБА_1 , останній підтвердив, що дійсно у зазначений день він керував транспортним засобом, що повністю спростовує позицію сторони захисту, викладену в апеляційній скарзі.

Таким чином, відсутні будь-які сумніви у тому, що ОСОБА_1 в зазначений день дійсно керував транспортним засобом, тобто виконував функції водія, а доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд вважає встановленим і доведеним той факт, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді справи судом, порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову районного суду,- без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Остапенко С.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.