Номер провадження: 33/813/288/22
Номер справи місцевого суду: 493/677/21
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судпостанову Балтського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 13.09.2022 року, ані ОСОБА_1 ані його представник не з`явилися. Однак, в день судового засідання 13.09.2022 року, від ОСОБА_1 надійшло чергове клопотання/ заява, у якому ОСОБА_1 просив одразу відкласти судове засідання на іншу дату, або провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції або розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта та його представника.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098457 від 22.05.2021 року, відповідно до якого 22.05.2021 року о 18:31 годині в м. Балта Одеської області по вул. Любомирська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes Benz Vito 111CDI, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (а.с. 3);

- роздруківкою з технічного приладу «Драгер» до протоколу ОБ №098457, із зафіксованим результатом тесту 1,74 проміле, тест № 2273, час проведення 18:45 год. 22.05.2021 року (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з яких вбачається, що 22.05.2021 року були запрошені працівниками поліції в якості свідків при проходження водієм ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода, незв`язна мова, запах алкоголю), огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». Після проходження тесту встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,74 проміле (а.с. 4,5);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 22.05.2021 року, з якого вбачається, що в м. Балта Одеської області по вул. Любомирська, співробітниками поліції був зупинений автомобіль марки Mercedes Benz Vito 111CDI, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Під час перевірки реєстраційних документів у співробітника поліції виникли підозри щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З цих підстав ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Водій ОСОБА_1 пройшов тест на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», зафіксований результат тесту 1,74 проміле (а.с. 7).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Балтського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 рокута порушенні нею вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що ані в той день (22.05.2021 року), ані на передодні алкогольні напої він не вживав, відповідно у стані алкогольного сп`яніння не перебував, у зв`язку із чим добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у запропонованій йому працівниками поліції спосіб, однак результат виявився позитивним та на дисплеї алкотестеру висвітлилися показники 1,74 проміле, що його здивувало, у зв`язку із чим він висловив свою незгоду з результатами даного огляду на стан сп`яніння та став наполягати на проведенні огляду у найближчий медичній установі = КП «Балтська багатопрофільна лікарня», але у задоволенні цього клопотання працівниками поліції йому було відмовлено. Свою відмову працівники поліції мотивували тим, що у даній медичній установі відсутні технічні можливості проведення громадян на стан алкогольного сп`яніння у порядку.

Разом з тим, на вказані доводи апелянта слід зазначити наступне.

Так, з наявного у матеріалах справи та переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Mercedes Vito» білого кольору, із-за керма якого вийшов ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , співробітник поліції встановив, що водій мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода, незв`язна мова, запах алкоголю), у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки.

З відтвореного відеозапису також вбачається, що спочатку ОСОБА_1 звернувся до співробітника поліції із пропозицією «вирішити це питання», а потім погодився пройти огляд на стан сп`яніння та одразу почав комусь телефонувати, після чого на запитання співробітника поліції, чи буде він проходити огляд на місці, ОСОБА_1 відмовився (відеозапис 17 год. 41 хв.), а потім знов погодився.

При огляді були присутні двоє свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Надалі продувши Драгер (17 год. 42 хв.), співробітник поліції показав ОСОБА_1 його результат, однак останній знову взяв телефон і почав телефонувати комусь. При цьому будь яких зауважень, заперечень або не згоди щодо результату тесту на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», ОСОБА_1 не зазначив.

Слід наголосити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними є і твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей ні про модель алкотестеру, ні про його серійний номер, ні про результати його використання, оскільки стаття 256 КУпАП, у якій зазначені відомості, які має містити протокол про адміністративні правопорушення, не вимагає зазначення технічного засобу, який застосовується під час огляду /відмови/ водія на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять даних про те, що алкотестер Драгер, за допомогою якого він пройшов огляд на стан сп`яніння, має відповідну повірку та має відповідне свідоцтво - є також необґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції - 01.12.2021 року повстало питання щодо огляду сертифікату на алкотестер «Драгер» №6810 (прилад №ARBL 0918, остання калібровка 22.06.2000 року) (а.с. 58).

На виконання вищевказаного запиту суду, 10.12.2021 року Т.в.о Начальника ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Швець Олег направив до суду копії сертифікатів калібровки алкотестеру «Драгер» №6810 (прилад №ARBL 0918) (а.с. 60-62).

Твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що пояснення свідка ОСОБА_4 є необ`єктивними, оскільки даний свідок є поліцейським СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області є також необґрунтованими, з огляду на те, що вказаний свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань (а.с. 48), його пояснення повністю узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а тому, на думку апеляційного суду, відсутні підстави ставити під сумнів його пояснення.

Натомість, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо критичного ставлення до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з підстав, зазначених у постанові.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що з відеозапису від 22.05.2021 року, на якому відображено процес його огляду на стан сп`яніння не відображають подій, які відбувалися вже після його проведення на стан сп`яніння апеляційним судом оцінюються критично, з огляду на те, що подальші події, які відбувалися 22.05.2021 року не свідчать про недостовірність самого запису, оскільки на вказаному записі відображено як зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і його огляд на стан алкогольного сп`янінням. При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Те, що події, зафіксовані вказаним відеозаписом, відбувалися в дійсності, ніким не спростовано. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 01.12.2021 року, під час допиту свідка ОСОБА_4 поліцейського СРПП ВП №1 Подільського РУП в Одеській області, старшого лейтенанта поліції, останній у судовому засіданні зауважив, що камера сіла, тому не змогли зняти до кінця (а.с. 54).

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра