ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/810/22

Провадження № 3/568/579/22

07 вересня 2022 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли від ВП №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області 27.02.2006 року, офіційно не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою суду від 01.08.2022р. об`єднано адміністративні справи відносно ОСОБА_1 в одне провадження з присвоєнням єдиного номера №568/810/22 (провадження №3/568/579/22).

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 439200 від 17.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 17.07.2022 року близько 05 год. 00 хв., в. м. Радивилів по вул. Почаївська, Дубенського району Рівненської області керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тесту проведеного працівниками поліції на місці вчинення правопорушення за допомогою приладу Drager, «Алкотест 6820», відповідно до якого було виявлено наявність парів алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 в розмірі 1.45 проміле, чим порушив п. 2.9 А ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 184302 від 17.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 17.07.2022 року близько 05 год. 54 хв., в. м. Радивилів по вул. Почаївська, Дубенського району Рівненської області керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання у якому просить закрити провадження по справі у зв`язку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис, суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал за протоколом серії ДПР 18 № 439200 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 7КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був виявлений працівниками поліції на узбіччі дороги у власному автомобілі, який стояв. Працівники поліції допомогли йому заправитися, та на їх вимогу ОСОБА_1 перепаркував автомобіль, після чого цей факт став підставою для його обвинувачення в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З його пояснень на відеозаписі вбачається, що він сидів у машині та чекав на свого друга, який мав прибути, щоб допомогти йому заправитись та який повинен був в подальшому керувати автомобілем.

Таким чином, вимога поліцейського екіпажу про перепаркування автомобіля була приводом, щоб останній здійснив рух і на нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, їх поведінку та обстановку, яка склалась на місця події, суд доходить висновку, що в їх діях була провокація відносно ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення.

З цього питання суд зазначає, що для відмежування провокації від допустимої поведінки Європейський суд з прав людини виробив ряд критеріїв, такі як: a) змістовний критерій, b) процесуальний критерій.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

У своєму рішенні «Банніков проти Росії» на обґрунтування факту порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ посилається на своє рішення «Худобін проти Російської Федерації», «Тейшейро де Кастро проти Португалії», правовий висновок в яких зводиться до вислову «правопорушення не було б скоєно, як би не було спровоковано».

Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду, зокрема, що у постанові від 08 квітня 2020 року, справа № 164/104/18).

Отже, дослідженими матеріалами цієї справи встановлено, що працівники поліції наказали ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль, а в подальшому інкримінували йому цей факт, як об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, вимога щодо перепаркування автомобіля була лише приводом для здійснення ОСОБА_1 руху для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, поліцейський Бодяк В.П., як суб`єкт правозастосування склав протокол стосовно ОСОБА_1 , самостійно не встановивши та не переконавшись, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, тобто був водієм - суб`єктом правопорушення. За таких обставин, подальший огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці за допомогою приладу Драгер, суд не приймає до уваги, оскільки підстави для його проведення були відсутні.

Дії інспектора Бодяк В.П. в порушення вимог вищезазначених положень закону, містили формальний характер, інспектор не встановив відомості, які виклав у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а його дії та поведінка свідчить про намір скласти відносно ОСОБА_1 протокол за будь-яких обставин.

За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність інкримінованого працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 184302 від 17.07.2022 року, то вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та сукупністю інших доказів. Зокрема на відео, здійсненого на бодікамеру, встановлений факт керування ОСОБА_1 автомобілем та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

За правовим полем України, зокрема п.2.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Згідно довідки відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 30.11.2016 року (а.с.3, 18)

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, суд враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 34, 35, 130, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. на р/р UA0017001, код ЄДРПОУ - 38012494, ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, Банк отримувача Казначейство України, Код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, штраф підлягає стягненню із правопорушника у примусовому порядку у подвійному розмірі, відповідно до ст.308 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) на р/р UA0017413, ГУК у Рівн.обл /отг Радивилів /22030101, (код за ЄДРПОУ) 38012494, Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя О.М. Делалова