Справа № 309/2577/22
Провадження № 3/309/967/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кричфалушій І.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ,29 червня 2022 року близько 21 години 20 хвилин в м.Хуст по вул. Волошина керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Цим самим ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що після його зупинки він надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Перший результат показав 0,20‰, потім під`їхала машина, привезла інший «Драгер», який показав результат 0,30%. При цьому сертифікат йому не показували. Він сказав, що не згідний та щоб везли його у лікарню. Під час цього був присутнім свідок. Також його не попереджували про відеозйомку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , суду пояснив, що був присутнім при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, який сказав, що не згоден з результатом і просив везти його у лікарню. Сертифікат на «Драгер» не пред`являли.

У судовому засіданні інспектор поліції Матей Д.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що вони зупинили ОСОБА_1 , у нього були ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду, подув, результат 0,30‰. Він нічого не говорив, що не згідний з результатом, не просив його везти у лікарню, просто стояв збоку. Щодо направлення, то таке завжди складається.

У судовому засіданні захисник Кричфалушій І.І. подав клопотання про закриття справи відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В клопотанні зазначає, що ОСОБА_1 в перший раз пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння і результат був 0,20 %, після того викликали інший екіпаж і знову провели тест, який показав результат 0,30 %. ОСОБА_1 був не згідний з таким результатом і вимагав пройти перевірку у лікарні, у чому йому було відмовлено. Сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: він не підписаний ОСОБА_1 ; не було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 . Також протокол не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у неавтоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015, а саме: ОСОБА_1 відсторонений від керування не був; відеозапис містить ряд нарізок; згідно з відоеофіксації освідування проводилося о 21 год. 24 хв., в той же час згідно результату тесту освідування здійснено 21 год. 29 хв. Окрім того, в протоколі не вказано ознаки сп`яніння, з використанням якого технічного засобу проводився огляд та результат такого огляду, не вказано свідків. До протоколу долучено акт огляду, немає даних про проведення відеозапису. Також газоаналізатор Drager Alcotest 6810 серійний номер ARАM-2284, за допомогою якого проводився огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 05.10.2021, тобто з порушенням шестимісячного строку. Також огляд проводився при температурі +37С, а тому відносна похибка тесту становить 20%, тобто з урахуванням цієї можливої похибки показник дорівнює 0,24 %. В Україні не встановлено на законодавчому рівні допустимий рівень алкоголю у крові, а тому згідно ст. 8 п. 5 Конвенції про дорожній рух мінімальна межа вмісту алкоголю у крові становить 0,25%. Тобто результат ОСОБА_1 0,24% не свідчить про стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами водіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом серії ААБ №239836 від 29.06.2022 року, від підписання та надання пояснень в якому ОСОБА_1 відмовився;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивний 0,30%;

- показником спеціального технічного приладу «Драгер» 6810 відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 становить 0,30%;

- відеозаписом з місця вчинення правопорушення на якому зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортними засобами водіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Даючи оцінку усім доводам ОСОБА_1 та захисника Кричфалушій І.І. суд зазначає наступне.

Так, суд відхиляє твердження про те, що мало місце попереднє проходження огляду з результатом 0,20%, оскільки це нічим не підтверджено, та ґрунтується виключно на словах ОСОБА_1 .

Відхиляє суд і посилання на те, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 був не згідний з результатом такого огляду та хотів пройти огляд у лікарні, оскільки у судовому засіданні було проглянуто повний відеозапис з місця події: з моменту проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлення йому результату 0,30% і до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився і на даному повному відеозаписі жодним чином не зафіксовано, що ОСОБА_1 був не згідний з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння та висловлював бажання пройти такий огляд у лікарні.

Недоречним є й посилання захисника на невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, що чітко зафіксовано на відеозаписі.

Щодо доводів захисника про невідповідність протоколу вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у неавтоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015, то суд зазначає, що саме по собі не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також розбіжності у часі освідування на відеозаписі та приладі «Драгер», жодним чином не може спростовувати факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо не зазначення у протоколі: ознак сп`яніння, з використанням якого технічного засобу проводився огляд та результат такого огляду то зазначення таких відомостей не є обов`язковим при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння. Відсутність же свідків не є порушенням порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки проводився безперервний відеозапис, що відповідає приписам ч.2 ст. 266 КУпАП.

Що стосується доводів захисту з приводу того, що результати приладу Alcotest 6810 не можуть бути доказами у справі через порушення строку останньої повірки газоаналізатора, то вони не заслуговують на увагу.

Так, п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG &Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

У даному випадку газоаналізатор Drager Alcotest 6810 серійний номер ARАM-2284, за допомогою якого проводився огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 05.10.2021, тобто до спливу річного строку. Вказане також підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане щодо газоаналізатору Drager Alcotest 6810 серійний номер ARАM-2284, яке чинне до 06.10.2022.

Відтак суд відхиляє указані доводи захисту.

Що стосується твердження захисника про те, що у національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим останній просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух та закрити провадження по даній справі, оскільки рівень алкоголю у крові водія, який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму, то суддя зауважує наступне.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Узагальнюючи наведене суд констатує, що усі доводи сторони захисту є неспроможними та підлягають відхиленню.

Статтею 33 КУпАП України передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи стягнення для ОСОБА_1 , враховую відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і саме таке стягнення слід накласти ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130, 283-285, 287, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.