Справа № 946/6407/22
Провадження № 3/946/2496/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

16 вересня 2022 року о 23:32 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2108» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Ізмаїльській в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, в порушення вимог п. 2.4., підп. «б» п. 8.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 керував у зазначений час та місці зазначеним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, порушивши п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково та пояснив, що він не помітив як поліцейські подавали йому сигнал про зупинку, та він у стані сп`яніння не перебував, оскільки не вживає алкогольні напої, але визнав, що відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Крім часткового визнання ОСОБА_1 вини, його вина у невиконанні вимог поліцейського про зупинку, а також у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 17.09.2022 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4., підп. «б» п. 8.9. ПДР, та, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що поліцейські завчасно увімкнули проблискові маячки синього і червоного кольору, але притягуваний, рухаючись на автомобілі «ВАЗ-2108», проїхав повз поліцейських, не зупинившись, після чого поліцейські здійснили його переслідування. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що автомобіль «ВАЗ-2108» роз`їхався з поліцейським автомобілем впритул, що виключає неможливість побачити проблискові маячки синього і червоного кольорів притягуваним.

З досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 свідомо діяв у порушення вимог п. 2.4. ПДР, відповідно до яких на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР; а також підп. «б» п. 8.9. ПДР, відповідно до якого вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу, не виконав вимогу поліцейського про зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу.

Крім того, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 17.09.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 16 вересня 2022 року о 23:32 годині керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським ОСОБА_2 , який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП.

Крім того, на відеозаписі події правопорушення з відеотехніки службового транспортного засобу зафіксовано, як транспортний засобів «ВАЗ-2108» рухався і за його кермом перебував саме притягуваний ОСОБА_1 . Також на відеозаписі події правопорушення зафіксовано, як працівники поліції пропонували притягуваному ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак притягуваний відмовився від цього.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, які були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду. Крім того, наявність у ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння як порушення мови та нестійка хода також підтверджується і дослідженими відеозаписами.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вказаного п. 2.5. ПДР відмовився пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння. Тому у цьому випадку значення не має, чи перебував ОСОБА_1 у стані сп`яніння, оскільки сама по собі відмова від огляду на стан сп`яніння є підставою для відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених правопорушень, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд також враховує положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням вказаних обставин та норм чинного законодавства суд вважає, що буде достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки санкцією вказаної статті передбачені більші розміри та строки застосування адміністративних стягнень.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 19.09.2022, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 10.02.2016.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень, на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, що складає 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко