КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/917/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Сімутіна Романа Вікторовича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Судом установлено, що 25 серпня 2021 року о 16.30 годин ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем МАЗДА 323, д/н НОМЕР_1 , по вул. Мілютенка, 6 у м. Києві, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, сухість, неприродне забарвлення шкіри, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - Сімутін Р.В. 10 січня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До апеляційної скарги долучає заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату та час розгляду справи, судову повістку або виклик засобами телефонного зв`язку не отримував, постанова суду на адресу ОСОБА_1 не надходила, про існування оскаржуваної постанови останній дізнався 09 грудня 2021 року з ЄДРСР та 16 грудня 2021 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року повернута у зв`язку з відсутністю витягу з договору про надання правової допомоги. Вказана постанова отримана ОСОБА_1 05 січня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи та встановивши відсутність у матеріалах справи доказів повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 23 вересня 2021 року, а також доказів отримання копії оскаржуваної постанови, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Уважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що працівник поліції не склав направлення на медичний огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я та не долучив це направлення до матеріалів адміністративної справи. З відеозапису також не вбачається, що поліцейський складав та вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Вказує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», який призначений для виявлення стану алкогольного сп`яніння, тоді як огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у медичному закладі.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено поза межами медичного закладу, оскільки ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного медичного закладу не доставлявся.

Уважає, що сукупністю належних та допустимих доказів не доведено той факт, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

30 червня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 - Сімутіна Р.В. про долучення доказів, в якому останній, зокрема, зазначає, що після зупинки ОСОБА_1 поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Київська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» по вул. Братиславська 3, на що останній погодився та поїхав з працівниками поліції до медичного закладу. Проте, у зв`язку з великою чергою у медичному закладі поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд пізніше самостійно, на що він погодився, та працівники поліції повернули його до місця зупинки.

Послався на відповідь Управління патрульної поліції в м. Києві від 16 лютого 2022 року №322аз/41/11/7/02-2022, згідно якої у період часу з 15 до 17 години 25 серпня 2021 року після зупинки автомобіля ОСОБА_1 на вул. Мілютенка, 6 в м. Києві, поліцейські на своєму автомобілі відвозили ОСОБА_1 на вул. Братиславську, 3 до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», яке знаходиться у приміщеннях КНП «Київська міська клінічна лікарня Швидкої медичної допомоги».

Вказав, що згідно відповіді КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 05 січня 2022 року №9 ОСОБА_1 працівниками поліції до кабінету медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння для проведення огляду не направлявся та не доставлявся, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №220692 від 25 серпня 2021 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння; відеозапис з нагрудної камери поліцейського; дані розписки про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №220692 від 25 серпня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 25 серпня 2021 року о 16 год. 30 хв. по вул. Мілютенка, 6 в м. Києві керував автомобілем МАЗДА 323, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, сухість, неприродне забарвлення шкіри (бліде). Від проходження у встановленому законом порядку огляду у лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписав протокол про адміністративне правопорушення, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зазначив: «самостійно здам аналізи».

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до вимог вказаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція №1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами та доповненнями), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що під час спілкування працівниками поліції з ОСОБА_1 ними було запропоновано останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що він відмовився у присутності двох свідків, та повідомив, що огляд пройде самостійно.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що згідно відповіді Управління патрульної поліції в м. Києві від 16 лютого 2022 року №322аз/41/11/7/02-2022 у період часу з 15 до 17 години 25 серпня 2021 року, тобто після зупинки автомобіля ОСОБА_1 на вул. Мілютенка, 6 в м. Києві, у відповідності до наданої фото фіксації пересування патрульних поліцейських взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега), працівники поліції перебували на вулиці Мілютенка, 6 та прослідували до вул. Запорожця, де знаходиться КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №2.

Проте, згідно відповіді КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 05 січня 2022 року №9 ОСОБА_1 працівниками поліції до кабінету медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння для проведення огляду не направлявся та не доставлявся, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився.

При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Долучений відеозапис є неповним та не відображає всіх подій, які відбулись у період часу з 16:30 до 17 годин. До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що пройде медичний огляд самостійно та підтвердив це під відеофіксацію у присутності двох свідків.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи скаржника, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі він погодився, проте до самого медичного закладу доставлений не був та медичний огляд не пройшов.

Будь-яких інших достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 25 серпня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, беззаперечних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Безпідставними є посилання скаржника на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», який призначений для виявлення стану алкогольного сп`яніння, тоді як огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у медичному закладі, з огляду на те, що письмові пояснення оформлені у друкованому вигляді із зазначенням відомостей про проходження огляду для визначення стану сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки, так і у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

За змістом статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини другої статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Сімутіна Романа Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - Сімутіну Роману Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Сімутіна Романа Вікторовича - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль