Справа № 513/223/22
Провадження № 3/513/151/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його представника адвоката Реу Р.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 03 листопада 2004 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

18 лютого 2022 року о 21 годині 35 хвилин в с.Фараонівка, по вул. Суворова, Білгород-Дністровського району, ОСОБА_1 , керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Реу Р.В. заперечили проти протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що у вечері о 21:00 годині, точну дату він не пам`ятає, він рухався додому із ферми. Потім побачив свого знайомого, якого зупинили працівники поліції, та зупинився, щоб все з`ясувати. В подальшому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 сісти до них в автомобіль, де він намагався вирішити питання щодо особи, свого знайомого, якого вже було зупинено раніше. Також, йому було запропоновано пройти огляд із застосуванням трубки, на що він відмовився та відповів, що поїде до лікарні. Крім того, ОСОБА_1 вказав, що поліцейським не було запропоновано йому проїхати до лікарні, а коли ОСОБА_1 сам почав наполягати поїхати до медичного закладу, працівник поліції повідомив, що вже запізно. ОСОБА_1 повідомив, що йому було не відомо про те, що відносно нього був складений протокол за ст.130 КУпАП, та постанова за ч. 6 ст.121 КУпАП, про що він дізнався через місяць після події. Свідків події не було, крім водія відносно, якого також працівники поліції склали протокол, а саме ОСОБА_2 ..

Представник ОСОБА_1 адвокат Реу Р.В. заперечив проти протоколу про адміністративне правопорушення із підстав викладених у його запереченні, а також наголосив на тому, що на відеозаписі не має чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження тестування, і того, що ОСОБА_1 наполягав поїхати у лікарню. Відеозапис вівся не безперервно, а також сам протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки, що є порушенням інструкції. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, а йому була надана можливість поїхати додому на своєму автомобілі.

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що 18 лютого 2022 року о приблизно о 21:30 годині його зупинили працівники поліції. В цей час зупинився ОСОБА_3 та працівники поліції переключились на нього. ОСОБА_1 сів до них у машину та потім вийшов з неї, та почав говорити щоб вони поїхали до Саратської ЦРЛ, ОСОБА_1 був спокійним та постійно просив поїхати на експертизу, поліцейський на прохання ОСОБА_1 не реагував.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 інкримінують порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, який встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду визначено ст.266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відео записом з місця події.

При відтворенні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено, та встановлено, що водій керує транспортним засобом за відсутності водійського посвідчення, в подальшому працівник поліції, зазначає про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме те, що відчувається запах вживання алкоголю та пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Після чого ОСОБА_3 запитує у працівника поліції: «Що почому та що з нього вимагається?», працівник поліції запитує чи бажає останній поїхати до Саратської ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відповідає: «Чи є смисл, може как то….». Працівник поліції повторно пропонує поїхати у лікарню, на що ОСОБА_1 просить дозволу вийти з машини по своїм справам та говорить, що він пройде всі тести. На повторну пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вказує: «забирай машину, це зря, не красиво». Після чого працівник поліції роз`яснює, що пропонує ОСОБА_1 пройти тест на вміст алкоголю у крові. На що ОСОБА_1 відповідає: «на що йому тест, транспортний засіб йому не належить, забирай транспортний засіб, пропонує убрати всі звуки, щоб їх ніхто не чув». В подальшому працівником поліції зазначено, оскільки ОСОБА_1 відмовляється пройти тест відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та матеріали будуть направлені до суду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою та зрозумілою, і хоча відеозапис не містить категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду, однак відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, оскільки всі його дії зафіксовані на відео та свідчили про відмову від проходження огляду, і така поведінка особи, була такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності. Також, працівником поліції було роз`яснено право пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, в Саратській ЦРЛ, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду та зазначалось про складання протоколу про адміністративне правопорушення про відмову від проходження визначення на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд звертає увагу, що норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього - ПДР не містять.

Посилання представника на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, суд оцінює критично, оскільки сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення, у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Доводи щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, оскільки відеозапис переривається є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки покази свідка є суперечливими та спростовуються відеозаписом дослідженим судом.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан. Судом не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суд, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130, 24, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015001, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК у Одеській області (Одеська обл.) 21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок - на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К. Ю. Рязанова