ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1051/22 Справа № 215/1428/22 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бузинарської Діани Миколаївни, яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь держави.

Постановою суду встановлено, що 11 квітня 2022 року о 15:52 год. в м. Кривому Розі, Тернівському районі по вул. Говорова, буд.35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2480, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest 6820», що підтверджується тестом №538 від 11 квітня 2022 року, результат огляду становить 0,66% проміле. Своїми діями порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, захисник Бауліна В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при направленні матеріалів на розгляд суду до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було долучено відеозапису з нагрудних камер співробітників поліції, запис про наявність відеозапису та наявність свідків в складеному протоколі, також, відсутній, що на думку захисника, є грубим порушенням.

Із відеозапису, наданого за клопотанням сторони захисту, вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено поліцейським в машині завчасно, поки інший поліцейський вів бесіду із ОСОБА_1 , без проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Акт огляду на стан сп`яніння не містить дати його складання та не був вручений ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, тому, на думку захисника, є неналежним доказом.

Окрім цього, захисник вказує на те, що при перевірці ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння драгером, йому не було надано на вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку даного вимірювального приладу. При цьому, встановлюючи обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що з відеозапису вбачається як ОСОБА_1 зазначає, що накануні зупинки ввечері він випив, але в день коли був зупинений алкоголь не вживав, тому драгер показав 0,66 проміле, з чим останній був не згоден, однак співробітники поліції не виписали йому направлення до закладу охорони здоров`я з метою перевірки особи на стан алкогольного сп`яніння.

Розмір стягнення сторона захисту, також, вважає надмірним, оскільки ОСОБА_1 працює водієм, має родину про яку треба піклуватись, і в умовах воєнного стану вкрай важко заробляти кошти на утримання родини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №125287 від 11 квітня 2022 року; відеозаписом до складеного протоколу, результатом тесту №538 від 11 квітня 2022 року, де результат складає ступінь алкогольного сп`яніння 0,66% проміле.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що співробітниками поліції було допущено порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема, до протоколу не було надано відеозапису, а в акті відсутні дата його складання і акт не був вручений ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, судом першої інстанції при з`ясуванні обставин справи було досліджено відеозапис з нагрудних камер співробітників поліції, зроблений під час виявлення в ОСОБА_1 видимих ознак алкогольного сп`яніння, таких як запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та нестійка хода, і як наслідок проведення тестування на наявність алкоголю в крові водія транспортного засобу. За результатом проведення вказаних процесуальних дій, співробітниками поліції було складено протокол.

Посилання захисника на те, що відеозапис не було долучено до протоколу на стадії направлення матеріалів про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції, а надано лише після відповідного запиту суду, не спростовують того факту, що цей відеозапис наявний, зроблений в день та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на ньому зафіксовано факт виявлення у водія стану алкогольного сп`яніння, тобто, запис зроблений у відповідності до передбаченої законом процедури, його належність та достовірність не викликає сумніву.

Щодо доводів захисника про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутня дата та час його складання, а також, те, що вказаний акт не було видано ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що така формальність в даному випадку не спростовує факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, за що і передбачена відповідальність диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП свідків подій, про яких наголошує в своїй апеляційній скарзі сторона захисту, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язковості залучення свідків при наявності безперервної відеофіксації здійснених процесуальних дій співробітниками поліції. Відеозапис з бодікамер співробітників поліції витребуваний судом, наявний в матеріалах даної справи та досліджений судом першої інстанції.

Окрім цього, в своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що при перевірці ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння драгером, йому не було надано на вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку даного вимірювального приладу. При цьому, встановлюючи обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що з відеозапису вбачається як ОСОБА_1 зазначає, що накануні зупинки ввечері він випив, але в день коли був зупинений алкоголь не вживав, тому драгер показав 0,66 проміле, з чим останній був не згоден, однак співробітники поліції не виписали йому направлення до закладу охорони здоров`я з метою перевірки особи на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, суд апеляційної інстанції оцінює критично такі доводи захисника, зокрема, як намагання ОСОБА_1 уникнути від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається із дослідженого судом першої інстанції відеозапису, після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 визнав факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, і тест №538 від 11 квітня 2022 року це підтвердив, показавши результат - 0,66% проміле. Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було видано направлення до закладу охорони здоров`я з метою перевірки особи на стан алкогольного сп`яніння спростовується матеріалами справи, а саме, тим, що ОСОБА_1 сам відмовився від проходження такого огляду.

Щодо доводів сторони захисту про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено поліцейським в машині завчасно, поки інший поліцейський вів бесіду із ОСОБА_1 , без проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки це не є суттєвими порушеннями процедури складання протоколу. Чинне законодавство не забороняє співробітникам поліції з метою оперативності проведення процесуальних дій під час здійснення своїх повноважень, перебуваючи на службі парно, одночасно проводити бесіду із водієм зупиненого транспортного засобу, перевіряти наявність в нього видимих ознак алкогольного сп`яніння, проводити на місті тестування та складати протокол, фіксуючи безпосередньо в процесі виявлені правопорушення. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що в даному адміністративному провадженні дії співробітників поліції не є предметом перевірки, суд перевіряє лише доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Захисником чи ОСОБА_1 в установленому законом порядку такі дії, також, не оскаржувались, принаймні, до апеляційної скарги доказів такого оскарження і встановлення відповідним рішенням порушень процедури складання протоколу та проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, стороною захисту не додано.

Щодо розміру накладеного судом першої інстанції стягнення, яке сторона захисту вважає надмірним, оскільки ОСОБА_1 працює водієм, має родину про яку треба піклуватись, і в умовах воєнного стану вкрай важко заробляти кошти на утримання родини, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи такими, що не ґрунтується на вимога КУпАП, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму саме в розмірі 17000,00 грн. Тобто, даною нормою не передбачено стягнення у меншому розмірі.

Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висвноку, що факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його відмови пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанці.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бузинарської Діани Миколаївни, яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко