Справа № 570/5444/21
Номер провадження 3/570/485/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, посвідчення водія НОМЕР_1 від 25.03.2015 року

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу від 24.10.2021 р. серії ААБ №298881 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За змістом протоколу (а.с. 1) 24.10.2021 р. о 02 год. 20 хв. на а/д Устилуг-Луцьк-Рівне, 153 км, що в межах Рівненського району, Рівненської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW740, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). За вказаних обставин водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення ТЗ та в закладі охорони здоров`я, відповідно до встановленого порядку. Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення. В загальному пояснив, що за вказаних обставин він не керував вищевказаним транспортним засобом та був пасажиром такого автомобіля, водієм була інша особа. У даному випадку, поліцейські не з`ясували, хто саме був водієм та звернулися до нього із вимогою проходи огляд на стан сп`яніння, оскільки він є власником ТЗ. Відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки він ( ОСОБА_1 ) водієм не був, автомобілем не керував, а дії працівників поліції вважав такими, що не відповідають вимогам Закону. Також більш детально зазначив, що за кермом перебував його товариш, а на передньому пасажирському сидінні їхала ще одна пасажирка. Коли товариш зупинив автомобіль і вийшов по справах, він ( ОСОБА_2 ) пересів на водійське сидіння щоб поспілкуватись з іншою пасажиркою, однак рух на вказаному ТЗ він не здійснював. В це час до них під`їхали працівники поліції та вказали про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що не є водієм даного ТЗ та не керував ним. Зауважив, що звертався до працівників поліції про виклик іншого екіпажу поліції, оскільки вважав, що працівники поліції застосували до нього недозволені методи впливу та їх дії щодо нього не відповідали вимогам закону. Звернулвся до суду про закриття провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вказуючи про недоведеність його винуватості.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що вказаного дня, він керував вищевказаним автомобілем та їхав разом із знайомою та ОСОБА_1 в м. Рівне. Зупинився в с. Обарів та на деякий час вийшов із автомобіля по своїх справах, при цьому ключі не забирав, двигун не вимикав. В салоні автомобіля залишались ОСОБА_1 , який сидів ззаду та знайома - на передньму пасажирському сидінні. За вказаних обставин в його присутності ОСОБА_1 автомобілем не керував. Приблизно через 15 хв. до нього зателефонував ОСОБА_1 повідомив про приїзд поліції. Також сказав, що поїхав звідти на таксі, машину закрив та забрав ключі.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даному випадку, в матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджують зупинення працівниками поліції ТЗ, курування(здійснення руху) автомобілем саме ОСОБА_1 . Перебування останнього в салоні автомобілі в т.ч. на місці водія не є беззаперечним та безсумнівним підтвердженням факту керування автомобілем саме вказаною особою. Письмові пояснення свідків (а.с. 6, 7) підтверджують відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак про керування останнім автомобілем (здійснення ним руху, як водієм ТЗ) у таких поясненнях свідків не вказано та об`єктивно вказана обставина із цих пояснень не підтверджується.

Під час розгляду справи досліджено відеоматеріали, додані до протоколу (диск з відеофіксацією а.с. 10), в яких зафіксовано, перебування ОСОБА_1 в салоні автомобіля та в подальшому поруч вищевказаного автомобіля. Однак рух вказаним транспотрним засобом при цьому не здійснювався, а ОСОБА_1 заперечував факт керування вказаним автомобілем та пояснював, що водієм є інша особа.

У даному випадку вказані зафіксовані дії особи не місять усіх необхідних складових щодо керування ТЗ, оскільки такий процес передбачає, не лише запуск та робота двигуна, перебування особи в автомобілі, але й необхідою складовоє є також приведення ТЗ в рухомий стан. Тобто вищевказані відеоматеріали не містять інформацію про рух вказаного ТЗ, керування ОСОБА_1 , та/або зупинення ТЗ працівниками поліції. Наведене, у даному конкретному випадку, унеможливлює встановлення необхідної для кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставини - керування ОСОБА_1 автомобілем.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена особою саме яка і керує (керувала) транспортним засобом. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях складу вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.