Справа №: 486/523/22 Провадження № 3/486/367/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді - Волкової О.І.

при секретарі - Годюк А.Ю.

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

психолога- ОСОБА_3

малолітньої - ОСОБА_4

законного представника малолітньої - ОСОБА_2

класного керівника малолітньої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №837867 від 24 травня 2022 року, 17.05.2022 року о 13 годині 40 хвилин в АДРЕСА_1 , вдома, громадянин ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство, що могло завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 суду пояснив, що його мати є опікуном його біологічної доньки. Але відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він не є її батьком. Пояснив це тим, що протягом 10 років він проживав у цивільному шлюбу з ОСОБА_7 , яка померла 2020 року. Після смерті цивільної дружини, її батько ОСОБА_8 разом з потерпілою, яка є його матір`ю, вирішили, що опікунство над малолітньою ОСОБА_6 візьме його мати - ОСОБА_2 . На його думку, матір неналежним чином виховує дитину, батьком якої він є. Через хворобу, а саме наркотичну залежность, він не зміг визнати себе батьком ОСОБА_6 . Запевняв суд, що протягом всього часу він приймає активну учать у вихованні дитини. Має намір забрати свою дитину у потерпілої ОСОБА_2 , яка є опікуном. Вважає, що потерпіла втручається в його особисте життя, проти його відносин із ОСОБА_9 , оскільки остання негативно впливає на ОСОБА_6 , незважаючи на те, що ОСОБА_6 більшість часу проводить саме з ними і проживає у них в селі. Проти обвинувачення заперечує. Виправдовує дії, з приводу яких складено протокол про адміністративне правопорушення, тим, що в такий спосіб він захищає права своєї малолітньої доньки. Планує встановити батьківство над дитиною. Наголошує на тому, що опікун застсовує психологічне та фізичне насилля відносно малолітньої ОСОБА_6 . Донька з його матір`ю жити не бажає.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що кривдником є її син, який протягом останніх 10 років перебуває на її утриманні. До смерті його співмешканки вона працювала в Італії та ділилася з ними заробітками. Після смерті ОСОБА_10 , за погодженням з її батьком ОСОБА_8 , вона встановила опікунство над ОСОБА_6 з 15.10.2020 року. Підтвердила факт того, що ОСОБА_11 приймає активну участь у вихованні дівчинки, але методи виховання її та її сина суттєво відрізняються. Вважає, що ці обставини дуже шкодять вихованню дівчинки. Вона намагається виховати її працьовитою та з любов`ю до ведення господарства, з огляду на те, що дівчинка навчається у спеціалізованому класі. На її думку такі навички дівчинці дуже необхідні. А син вважає, що вона її примушує фізично працювати, що визиває у дитини головний біль. Пояснила, що боїться за своє життя, оскільки на її плечі ліг тягар по вихованню малолітньої дитини, при цьому вона потерпає від психологічного терору зі сторони її сина та його співмешканки. З приводу поведінки сина та його співмешканки вона змушена постійно звертатися до правоохоронних органів щодо насилля в сім`ї відносно неї.

У судовому засіданні допитувалася малолітня ОСОБА_12 за участю психолога, класного керівника та представника служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради. Під час допиту дівчинка попросила суд проводити її допит без участі дорослих. Пояснила, між бабусею та батьком часто виникають сварки. Бабуся виганяє батька з дому. Бабусю вона боїться, оскільки та її б`є. Хоче жити з батьком, адже вірить йому, що він виправиться та перестане курити. Погану поведінку батька пов`язує з його курінням. Після допиту дівчинка залишила малюнок , який суд приєднав до матеріалів справи та відправив разом із поданням до Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради.

Представник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Драгомарецька В.А. у судовому засіданні пояснила, що опікун ОСОБА_2 належним чином здійснює опіку, оскільки вона пройшла спеціальне навчання, незважаючи на свій вік. На її думку, міська рада розгляне питання щодо вилучення дитини із сім`ї опікуна в середині вересня. Вважає, що вилучити дитину на даний час не можливо.

Класний керівник малолітньої ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_6 з початку війни. Навчання проводиться онлайн. Дівчинку характеризує позитивно.

У судовому засіданні брала участь практичний психолог Южноукраїнського ліцею №1 ім. Захисників Вітчизни Летінська І.А, яка залишалася в залі судового засідання при допиті малолітньої. Надала свої висновки за результатами судового засідання відповідно до яких дівчинка підлягає вилученню із сімї опікуна.

У судові засідання жодного разу не з`явився поліцейський відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Сутормін О.С. хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд призначав справу до розгляду декілька разів. Незважаючи на це, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, до суду не з`явилася.

Суд неодноразово направляв до відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області лист, в якому переконливо просив забезпечити явку працівника поліції Шевченка Д.С. Суд припускає, що відсутність працівника поліції у судових засіданнях пов`язане із введенням воєнного стану в країні. Тому суд завершив розгляд справи без його уачсті.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд неодноразово призначав справу до розгляду та вживав заходів щодо виклику в судове засідання працівника поліції Суторміна О.С., а в зв`язку з тим, що строк притягнення до відповідальності сплив, то суд вважає за доцільним закрити провадження у справі без визначення винуватості ОСОБА_1 з урахуванням принципу безпосередності.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене на правопорушника, не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Отже, строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП сплив, тому на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, а адміністративна справа підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 283, 284, п. 7 ст. 247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вознесенське, Вознесенського району, Миколаївської області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.09.2022 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА