ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2841/21 Головуючий в 1 інст. Сакоян Д.І.
Провадження № 33/807/331/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Хмарського Р.Б., потерпілого ОСОБА_2 , представників потерпілого ОСОБА_2 адвокаті Мамедова Т.К., Кального Д.С., за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мамедова Т.К., апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Балюти В.В. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 травня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №251930 від 13.08.2021 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що 13.08.2021 о 18 год. 55 хв., на автомобільній дорозі Т0806, у Запорізькому районі, 40 м до дорожнього знаку 5.45, керуючи автомобілем MITSUBISHI L200, н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та здійснив зіткнення з автомобілем PEUGEOT 407 під керуванням ОСОБА_2 , після чого автомобіль PEUGEOT відкинуло на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, н.з. НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б поза розумним сумнівом вказувати б на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, п.10.1 ПДР України, що ставиться йому у провину згідно протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою суду провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мамедов Т.К. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування посилається на те, що всі учасники пригоди і свідки підтвердили той факт, що зіткнення автомобілів відбулося під час виконання маневру лівого повороту водієм ОСОБА_1 .

Пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він виконував поворот на перехресті спростовується іншими матеріалами справи, а саме: відсутністю будь-яких дорожніх знаків, які б попереджали про перехрестя; наявність дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» перед тією ділянкою, на яку мав намір повертати водій ОСОБА_1 . Представник вважає, що водій ОСОБА_1 , який неодноразово здійснював рух зазначеною дорогою і достовірно знав, що рухатися в напрямку, куди він повертав, не можна свідомо здійснював поворот і рухався полем, яке не можна навіть назвати проїжджою частиною дороги. Під час судового розгляду була призначена експертиза. Представник вказує, що експертом не проведено жодних технічних розрахунків. Експерт переплутав місце пригоди. Експерт жодним чином не надав оцінки тому, на якій відстані в зазначеному випадку повинен подаватися сигнал повороту. Експерт не надав жодної конкретної відповіді на запитання, які йому були постановленні згідно постанови про призначення експертизи. Просить апеляційний суд постанову районного суду від 30.05.2022 року скасувати та постановити нову постанову згідно якої, визнати винним ОСОБА_1 у сконанні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнити його від відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В уточненій апеляційній скарзі адвокат Мамедов Т.К. вказує, що всі учасники і свідки підтвердили той факт, що зіткнення автомобілів «Мітцубіші» та «Пежо» відбулося під час виконання маневру лівого повороту водієм «Мітцубісі» - особою, яка притягалась до відповідальності водієм ОСОБА_1 .

Пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він виконував поворот на перехресті спростовується матеріалами справи, а саме: відсутністю будь-яких дорожніх знаків, які попереджали про перехрестя, примикання дороги зліва або справа. Є лише знак кінець населеного пункту; наявність дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» перед тією ділянкою, на яку повертав водій ОСОБА_1 .

Наголошує, що експертом не проведено жодних технічних розрахунків та переплутано місце пригоди. Експерт не відповів на запитання на якій відстані в зазначеному випадку повинен подаватись сигнал повороту.

Просить апеляційний суд постанову районного суду від 30.05.2022 року скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Балюта В.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що висновок експерта відносно припущень щодо дій ОСОБА_2 , який покладено в основу постанови районного суду, не повинен враховуватися, виходячи з наступного. Згідно показів не зацікавленого свідка ДТП ОСОБА_3 , пригода відбулася за межами населеного пункту с. Бабурка, що також підтвердив працівник поліції у судовому засіданні, який прибув на місце ДТП з метою складання матеріалів. Зі змісту залученого представником ОСОБА_2 до матеріалів справи цифрового носія №1, на якому міститься відеозапис від 05.09.2021 року шляху дороги із сторони с. Бабурка по направленню до с. Біленьке та місця ДТП, яке сталося на трасі ТО806, також вбачається, що зіткнення відбулося за межами пункту с. Бабурка. ОСОБА_1 перед експертною установою не ставилося питання про те, з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , тому відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_2 міг перевищувати дозволену швидкість за межами населеного пункту. Це є лише припущення експерта, який взагалі припустив, що зіткнення відбулося у межах населеного пункту с. Бабурка, не маючи для цього жодних підстав. Представник вважає, що будь-які припущення зі сторони ОСОБА_1 та осіб, які знаходились на момент ДТП у автомобілі під його керуванням стосовно швидкості руху ОСОБА_4 судом не можуть братися до уваги, оскільки вони взагалі не мали можливості оцінити швидкість руху ОСОБА_4 , а встановити приблизну швидкість руху автомобіля може тільки фахівець та є всі підстави вважати упередженість свідків із сторони ОСОБА_1 , оскільки вони є зацікавленими особами, так як є його близькими знайомими. Свідок ОСОБА_3 , який є не зацікавленою особою, підтверджує покази ОСОБА_4 , що він рухався із швидкістю приблизно 60-70 км/год. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 покинув місце ДТП у зв`язку з чим, при складанні схеми ДТП неможливо було встановити місцезнаходження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 після зіткнення. Також у ОСОБА_1 був встановлений відео реєстратор та невідомим чином файл з відеозаписом моменту зіткнення зник.

Позиції учасників справи про адміністративне правопорушення під час апеляційного перегляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 серпня 2022 року, потерпілий в справі ОСОБА_3 пояснив, що вважає ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП.

В судовому засіданні 19 серпня 2022 року представники потерпілого ОСОБА_2 адвокати Мамедов Т.К. та Кальний Д.С., підтримали подані в інтересах ОСОБА_5 апеляційні скарги, вважали, що саме ОСОБА_1 винний в ДТП. Наголошували, що ДТП відбулося за межами населеного пункту. На схемі ДТП не має знаку рух заборонено та знаку обгін заборонено. Суд першої інстанції належним чином не оцінив всі матеріали справи та виніс необґрунтоване рішення.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що під час події здійснював рух у напрямку із м. Запоріжжя до с. Біленького. В кінці населеного пункту побачив автомобіль, який був десь за 100 метрів від нього. Після кінця населеного пункту збільшив швидкість до 70 км за годину та почав маневр обгону автомобіля. Під час маневру приблизився до автомобіля ОСОБА_1 та почув удар в заднє праве крило. Зі схемою ДТП не розібрався на місці, оскільки було темно.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Хмарський Р.Б. заперечували проти задоволення апеляційних скарг представників потерпілого Зубашенка Є.О. Зазначили, що суд першої інстанції дослідив всі матеріали справи та дійшов до правильного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд прийшов до висновку про те, що в ході розгляду справи не здобуто доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок судді місцевого суду про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП належним чином обґрунтований у мотивувальній частині судового рішення та зроблений на підставі дослідження сукупності доказів

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушення вимог п. п. 2.3б; 10.1 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ N 251930 від 13 серпня 2021 року (а.с.1), ОСОБА_1 13.08.2021 о 18 год. 55 хв., на автомобільній дорозі Т0806, у Запорізькому районі, 40 м до дорожнього знаку 5.45, керуючи автомобілем MITSUBISHI L200, н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та здійснив зіткнення з автомобілем PEUGEOT 407 під керуванням ОСОБА_2 , після чого автомобіль PEUGEOT відкинуло на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, н.з. НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі. В провину ОСОБА_1 ставилось порушення вимог п.2.3б, п.10.1 ПДР України.

Також зазначено, що до протоколу додаються копії матеріалів, а саме пояснення учасників ДТП, схема ДТП та рапорт працівника поліції.

Так, відповідно до схеми місця ДТП (а.с.2) відображено розташування транспортних засобів після події, місце зіткнення, дорожню розмітку та знаки 2.3, 5.45.

Крім того, зазначено механічні ушкодження транспортних засобів після події.

Відповідно доданих до протоколу письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.3), він вказав, що він рухався с. Бабурка у напрямку с. Біленьке. На виїзді із с. Бабурка, збирався здійснити поворот на вул. Теніста, с. Бабурка. Показавши лівий поворот та переконавшись, що за ним немає транспортних засобів, почав виконувати маневр повороту. Через деякий час почув сигнал автомобіля, який на високій швидкості намагався обігнати його транспортний засіб. Водій не впорався з керуванням і він ( ОСОБА_6 ) зачепив його автомобіль в задню частину. Після чого, автомобіль «Пежо» пішов в некерований рух та здійснив зіткнення з іншим автомобілем.

Відповідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_3 (а.с.4) він показав, що він під час події їхав із сторони с. Біленького до с. Бабурка. Припаркувався біля дороги з лівої частини в кармані для того, щоб купити продукти. Потім побачив, що автомобіль ОСОБА_1 здійснював поворот ліворуч, а автомобіль «Пежо» здійснював обгін транспортного засобу. Після чого, відбулося зіткнення. Автомобіль «Пежо» пішов у некерований рух та зіштовхнувся з моїм транспортним засобом.

Відповідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 (а.с.5) він пояснив, що керував транспортним засобом «Пежо» НОМЕР_3 та рухався із сторони Запоріжжя в с. Біленьке. На виїзді села Бабурка почав обгін автомобіля MITSUBISHI L200, н.з. НОМЕР_1 . Через деякий час почув удар в задню праву частину автомобіля. Після чого транспортний засіб «Пежо» винесло на припаркований автомобіль.

Фотосвітлинами події (а.с.9-12), якими наочно показано обставини події після ДТП. Показано механічні пошкодження автомобілів учасників пригоди.

Крім того, під час судового засідання в суді першої інстанції стороною захисту були долучені докази.

Письмові пояснення ОСОБА_7 (а.с.28), письмові пояснення ОСОБА_8 (а.с.29), які пояснили, що винуватцем ДТП є водій «Пежо». Зазначили, що водій ОСОБА_6 під час руху виконав вимоги ПДР України, а саме під`їжджаючи до пункту призначення, до повороту на вул. Тініста у с. Бабурка, ОСОБА_1 увімкнув покажчик лівого повороту і почав пригальмовувати. ОСОБА_1 подивився в дзеркала та почав виконувати маневр повороту. Після чого, почили удар і побачили, що автомобіль «Пежо» на високий швидкості стало заносити. Після чого, автомобіль «Пежо» занесло на інший транспортний засіб.

Фотосвітлинами (а.с.32-36), які наочно показують вигляд місця події, ділянку дороги та розмітку і дорожні знаки.

Оптичний носій інформації у вигляді СД-диску (а.с.37), який містить відеозаписи та фотосвітлини місця події. Вказаними документами показано, вигляд місця події, ділянку дороги та як організовано рух транспортних засобів.

Докази, які надані представником потерпілого адвоката Балюта В.В. під час судового засідання в суді першої інстанції.

Оптичний носій інформації у вигляді двох СД-дисків (а.с.43), які містять відеозаписи ділянки дороги із сторони с. Бабурки по направленню до с. Біленьке та відеозапис, яким зафіксовано пошкодженнями автомобілю «Пежо».

Під час судового розгляду в суді першої інстанції учасниками справи було ініційовано проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

Висновком експерта від 15.04.2022 року за №СЕ-19/108-21/14185-ІТ встановлено, що за варіантами події визначити технічну можливість у водія ОСОБА_1 запобігти ДТП не надається можливим, тому оцінити дії водія ОСОБА_1 у відповідності із вимогами п.10.1 ПДР України, що знаходилось би у причинному зв`язку з ДТП не надається можливим (а.с.120-137).

Суд першої інстанції на підставі досліджених судом доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП здобуто не було.

Відповідно до вимог ст. ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке було висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд, дослідивши сукупність наявних у справі доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про недоведеність обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відсутність правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи повинен відбуватися в межах доводів протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суддя не має права у будь-який інший спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та змінювати його, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи протиправності, особа, яка вчинила протиправне діяння є суб`єктом правопорушення, встановлення вини такої особи.

Апеляційні доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції дійшов до неправильних висновків і те, що ДТП вчинив ОСОБА_1 є безпідставним, виходячи з наступного.

Посилання апелянта адвоката Балюти В.В. про те, що у водія ОСОБА_2 під час руху були відсутні дорожні знаки, які забороняють маневр обгону або знак «перехрестя» не в повній мірі відповідають дійсності.

Оскільки, відповідно до складеної схеми ДТП та фотосвітлинами встановлено, що перед місцем зіткнення наявна суцільна лінія розмітки 1.1. з технологічним розривом у місці повороту на вул. Теністу у с. Бабурка, яка позначає межі проїжджої частини, в`їзд на які заборонено.

Щодо доводів, що саме ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого, на думку апеляційного суду є сумнівним, адже на схемі ДТП графічно зображено, що місце ДТП знаходиться на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 , що спростовує версію апелянтів, що зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху водія ОСОБА_4 .

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана схема має істотний недолік, який полягає у тому, що місце зіткнення на неї транспортних засобів вказано без належної прив`язки до місцевості, що виключає можливість встановити дійсні обставини справи, а отже і оцінювати вказану схему як доказ вини особи.

З приводу посилань апелянтів на те, що висновок експерта є помилковим та таким, що не повинно бути врахованим під час розгляду справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Апеляційний суд не вбачає підстав недовіряти висновку експерта. Під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду апелянти не ставили питання про призначення додаткового або повторного експертного дослідження.

Таким чином, висновок експерта повинен враховуватися, як доказ під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що пошкодження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є характерними тому, що саме він здійснив зіткнення, оскільки відповідно до переліку видимих ушкоджень транспортних засобів, наведеного на зворотній сторінці схеми ДТП, на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 виявлено лише подряпину на задньому бампері, захист передньої лівої арки (можливо лише припустити, що мається на увазі пошкодження пластмасового захисного елементу, яким обладнаний автомобіль MITSUBISHI L200).

Суд звертає увагу, що з доданих до протоколу фотозображень пошкоджень автомобіля MITSUBISHI L200 не вбачається значних пошкоджень в його лівій передній частині (а.с. 10, 12), що в свою чергу свідчить про спроможність пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду з приводу того, що ДТП сталась саме у той час, коли автомобіль Пежо, завершуючи маневру обгону, повертався на його ( ОСОБА_1 ) смугу руху.

До таких висновків суд приходить з огляду на те, що в разі як би автомобіль Пежо, здійснюючи обгін, рухався переважно прямо та майже паралельно автомобілю MITSUBISHI L200 (згідно пояснень водія ОСОБА_5 зіткнення відбулося саме в той час які він здійснював обгін) і зіткнення відбулося через зміну напрямку руху водієм ОСОБА_9 , то керований ОСОБА_1 автомобіль повинен був отримати значно більші ушкодження, ніж пошкодження захисного елементу на арці лівого переднього колеса.

Отже, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду дійшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в тому, що він порушив вимоги п.2.3б, п.10.1 ПДР України, а тому в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року), "Карелін проти Росії" (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив сукупність досліджених доказів і прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючий КУпАП передбачає тільки єдину правову підставу закрити провадження з реабілітуючи підстав, а саме на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого судом рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представників потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мамедова Т.К., адвоката Балюти В.В., залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 30 травня 2022 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/2841/21