ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.08.2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.08.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 10.07.2022 року о 09.50 год. по вул. Центральній в с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області керував автомобілем марки «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

При цьому вказував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме він керував автомобілем. При складанні протоколу не було чітко встановлено особу водія та самого факту керування транспортним засобом. Також на місці зупинки автомобіля йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, а висновок про освідування та протокол про адміністративне правопорушення було складено вже після спливу 2 годин. Всі ці порушення судом першої інстанції не були взяті до уваги.

Вказував, що відносно постанови, яка була складена поліцейськими, він пояснював, що її не визнавав, однак він є батьком двох дітей і має невеликі

ЄУНСС 714/796/22 провадження №33/822/507/22 головуючий у 1 інстанції Костишин Н.Я.

доходи, а тому сплатити штраф в розмірі 340 грн. для нього було легше, ніж оскаржувати цю постанову в суді.

Посилався на те, що автомобілем він не керував, а стояв біля нього із сторони водія. Біля них припаркувалась машина поліцейських. Поліцейські підійшли до нього та, не пояснюючи нічого, почали вимагати показати документи. Його пояснення, що він не водій, поліцейські не слухали та почали погрожувати йому, що відвезуть у військкомат або викличуть наряд поліції з представником військкомату. Перелякавшись, він надав документи, а згодом погодився на їх пропозицію проїхати з ними в медзаклад на освідування.

Вказував, що огляд в лікарні проводився з порушенням вимог законодавства, йому давали незрозумілі папери підписувати, мундштук він особисто не розпаковував, аналіз крові у нього не брали, а показали прилад, на якому були зафіксовані цифри 0,62. Він хотів надати свої пояснення, що він не п`яний, але його знову почали лякати військкоматом і йому не вдалося написати свої заперечення.

Стверджував, що при складанні протоколу у нього не відбирали пояснення, також не роз`яснювали його права, не повідомили в які строки буде розглянуто справу про адміністративне правопорушення. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази його винуватості, а протокол про адмінправопорушення є недопустимим доказом у справі, оскільки він складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи відсутнє його пояснення, йому не роз`яснювали його право надавати пояснення по суті справи, користуватися послугами захисника, не давати пояснення, згідно ст. 63 Конституції України. Також в проколі зазначено, що свідки не залучались, однак при цьому відсутня вказівка на відеофіксацію. Крім того, у поліцейських жодного відеофіксатора не було та відео фіксація здійснювалась в незаконний спосіб. Відео, яке є в матеріалах справи, не містись точної дати та години та є фрагментом, яке не можна розцінювати як належний і допустимий доказ.

Також вказував, що порушення ним правил дорожнього руху не було зафіксовано як і керування транспортним засобом. З доказів, наданих суду, не вбачається процедури проходження освідування, а тому вважає, що вони не можуть розцінюватися як порушення ПДР України, що вказує на відсутність в його діях обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Апелянт також посилався на практику ЄСПЛ, Верховного Суду, нормативні акти та надав перелік рішень апеляційних судів України, які, на його думку, створюють правову позицію.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Король С.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, опитавши свідка ОСОБА_2 , який вказав, що його брат не керував транспортним засобом, а автомобілем керував ОСОБА_3 , вважаю, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону під час розгляду справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №311988 від 10.07.2022 р., вбачається, що цього дня о 09.50 год. ОСОБА_1 в с.Остриця по вул. Центральній керував транспортним засобом марки «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законом порядку в ЧОНД (а.с.4).

В цьому ж протоколі, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, з протоколом згідний та є підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.4).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.07.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Sierra д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію 1.1, чим порушив п. 8.5 ПДР України (а.с.5).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом двох протоколів під підпис і жодних зауважень щодо дій працівників поліції не виклав, копію протоколу отримав.

А тому твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а був пасажиром, є необґрунтованими.

При цьому суд критично сприймає пояснення свідка ОСОБА_2 , який є рідним братом апелянта та є зацікавлений в справі.

Згідно з приписами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що в приміщенні Чернівецького наркологічного диспансеру ОСОБА_1 в присутності поліцейських, пройшов освідування за допомогою приладу «Драгер», результат 0,62‰.

Огляд був проведений в медичному закладі лікарем-наркологом, протягом часу, передбаченого для проведення такого огляду та фіксувався технічними засобами працівниками поліції.

При цьому ОСОБА_1 після демонстрації йому результату медичного огляду, своєї незгоди з ним не висловлював, зауважень щодо ОСОБА_4 чи неправомірності дій лікаря не озвучував.

А тому твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять процедури проходження освідування, є голослівними.

Вина ОСОБА_1 підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, доходжу висновку, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості викласти свою незгоду з інкримінованим йому правопорушенням, а також з проведеним медичним оглядом, проте вказаним правом щодо надання пояснень ОСОБА_1 не скористався.

Судочинство відбувається на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про залякування його працівниками поліції військкоматом, то вони є незрозумілими.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Те, що поліцейські при спілкуванні з ОСОБА_1 , можливо, зі слів апелянта, і вказували про військкомат, ніяким чином не свідчить про залякування його, а навпаки, є лише нагадуванням захищати нашу країну від окупантів, що є обов`язком громадян України.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на рішення інших апеляційних судів України є недоречним, оскільки в України не має прецедентного права.

З урахуванням досліджених по справі доказів, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10.08.2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя