Провадження 3/557/722/2022
Справа 557/1142/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В, розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, проживаючої на АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 08 вересня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 099093, з якого убачається, що ОСОБА_1 08 вересня 2022 року о 00 годин 19 хвилин на АДРЕСА_1 ображала та нецензурно висловлювалася до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , вчинивши такими своїми умисними діями психологічного характеру домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні зазначеного вище правопорушення не визнала, пояснила, що в цей день, 08 вересня 2022 року, мав місце словесний конфлікт між нею та її чоловіком, в ході якого остання нецензурно не висловлювалася до свого чоловіка. Поліцію викликав син, почувши сварку між батьками.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 08 вересня 2022 року між ним та дружиною ОСОБА_1 відбулась сварка, однак остання не висловлювалась нецензурно в його сторону та його не ображала. ОСОБА_2 зазначив, що потерпілим у даній ситуації себе не вважає, внаслідок даної події його психічному здоров`ю шкода завдана не була. На даний час вони з дружиною примирилися.

Заслухавши ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як домашнє насильство.

Як установлено з рапорта чергового відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Кухоцької І. від 08 вересня 2022 року, цього ж числа до ВП №5 надійшло повідомлення від невідомого про вчинення за місцем проживання ОСОБА_1 домашнього насильства, зокрема застосування фізичної сили до чоловіка.

08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та направлено до Гощанського районного суду Рівненської області.

При розгляді даної справи суддя зауважує на тому, що викладені в протоколі обставини фактично ґрунтуються виключно на повідомленні невідомої особи та не підтверджуються будь- якими доказами, в розумінні ст. 251 КУпАП, які б давали правові підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за вказаних у протоколі обставин.

При цьому суддею приймаються до уваги усні пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який у судовому засіданні ствердив про те, що потерпілим у даній ситуації себе не вважає, внаслідок даної події його психічному здоров`ю шкода завдана не була, обставин зазначених у протоколі підтвердити не може.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Діяння визнається насильством лише тоді, коли воно порушує вимоги чинного законодавства і призводить чи може призводити до порушення конституційних прав і свобод члена сім`ї. Домашнє насильство може мати форму, як активних дій (нанесення побоїв, знищення майна тощо), так і бездіяльності, тобто пасивної поведінки особи, коли вона не вчиняє дій, які могла та повинна була вчинити, щоб запобігти настанню шкідливих наслідків (наприклад, ненадання допомоги члену сім`ї, який перебуває у небезпечному для життя становищі).

При цьому слід зауважити, що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На думку суду, конфліктна ситуація, яка відбулася між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, при цьому особа, яка вчиняє такі дії має діяти з наміром досягти бажаного результату.

Що стосується наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 , то такі лише підтверджують наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мав місце 08 вересня 2022 року, однак не можуть беззаперечно свідчити про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП? та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Окрім того, докази надані до суду повністю спростовуються усними поясненнями потерпілого ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП? в діях ОСОБА_1 не встановлена, а наявність конфлікту між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич