Справа № 439/1084/22
Провадження № 3/439/631/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

07 вересня 2022 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_1 , працює,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173880 від 17 серпня 2022 року, 17 серпня 2022 року о 22 годині 40 хвилин на вулиці Йозефа Рота, що у місті Броди Львівської області, водій: ОСОБА_1 , керувала автомобільним транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками стану алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та відмовилася від проходження огляду з метою виявлення ознак стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, чим порушила вимоги пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 під час судового засідання вину не визнала. Її захисник: адвокат Онищук Тарас Назарович наголосив, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок проведення медичного огляду із метою виявлення ознак стану алкогольного сп`яніння. Працівником органу Національної поліції України неодноразово пропонувалось останній відмовитися від проходження від такого огляду, проте не роз`яснено правових наслідків відмови від проходження огляду із метою виявлення ознак стану алкогольного сп`яніння. Окрім цього, фактично ОСОБА_1 введена в оману працівником органу Національної поліції України та вважала, що має право, у встановленому законом порядку, відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я без настання жодних негативних наслідків щодо неї. Відтак відсутні допустимі докази у справі, які стверджують про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Разом із цим відсутність роз`яснення працівником органу Національної поліції України для ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обов`язків, передбачених статтею 63 Конституції України, позбавили останню права на захист, зокрема можливість подавати докази для всебічного та повного проведення адміністративного розслідування; заявляти клопотання та надавити пояснення. Порушення права на захист ОСОБА_1 є безумовною підставою закриття провадження у справі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 судді надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173880 від 17 серпня 2022 року; направлення на проведення медичного освідування від 17 серпня 2022 року; відеозаписом безперервної відеофіксації із місця події.

Дослідивши вказані докази, враховуючи особисті пояснення ОСОБА_1 , клопотання сторони захисту, приходжу до переконання, що перед судом не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами наявність в діях ОСОБА_1 такого складу адміністративного правопорушення: як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, тому вимагає обов`язкового наведення конкретного нормативно правового акту, який визначає форму дозволеної або забороненої поведінки суб`єкта, що вчиняє діяння. Як наслідок, недотримання імперативних положень таких нормативно правових актів, становить склад відповідного адміністративного правопорушення, яким у даному випадку виступає стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 173880 від 17 серпня 2022 року зазначається пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, вимоги якого своїми діями не виконала ОСОБА_1 .

За нормативним змістом статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законодавчим приписом частини 2 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено єдиний законний порядок огляду водія на стан сп`яніння, який полягає в огляді водія на місці зупинки на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1413/27858 від 11 листопада 2015 року; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Правилами підпунктів 6-7 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Нормативними положеннями пунктів 4-6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі за № 1408/27853 від 10 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакцій проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина 5 та частина 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За нормативними приписам статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких доказів законодавець відносить пояснення свідків, висновки експертів, показання технічних приладів та засобів, відеозаписів тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відтак такий обов`язок доказування покладено на органи Національної поліції України (стаття 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, витребовувати документи; рішення судом приймаються на підставі даних адміністративного протоколу та доказів, які також можуть подаватись особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захисником.

Конституція України у своїх положеннях (стаття 8 та стаття 62) гарантує дотримання принципу верховенства права, як однієї із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 за № 23-рп/2010 визначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91), зокрема:

-забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Водночас неналежне роз`яснення особі її прав, незабезпечення права на юридичну допомогу та незабезпечення перекладача є порушенням права на захист.

Доказами у справі встановлено, що працівники органу Національної поліції України, на місці зупинки транспортного засобу, не зафіксували виявлені ознаки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та не складали акт огляду останньої.

Досліджений під час судового засідання відеозапис із місця події підтверджує обставину, що працівниками орану Національної поліції України належним чином не роз`яснено водієві: ОСОБА_1 процедуру проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та (або) в закладі охорони здоров`я, а також правові наслідки відмови від проходження такого огляду.

Окрім цього, відеозапис підтверджує обставину відсутності роз`яснення ОСОБА_1 працівником органу Національної поліції України настання адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду з метою виявлення ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України), за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом із цим, досліджений під час судового засідання, відеозапис підтверджує обставину не роз`яснення працівником органу Національної поліції України для ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та статтею 63 Конституції України.

При цьому, закон покладав обов`язок роз`яснити ОСОБА_1 зазначені права та обов`язки, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням права особи на захист.

Не роз`яснивши ОСОБА_1 її прав, працівник органу Національної поліції України позбавив останню можливості надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Такі дії працівників органу Національної поліції України суперечать завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За таких обставин, суддя сприймає критично та не бере до уваги відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення ознак стану алкогольного сп`яніння, яка зафіксована на відеозаписі із місця події. Окрім цього, суддя сприймає критично та не бере до уваги протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 . Позаяк такі докази отримані працівниками органу Національної поліції України із порушенням вимог порядку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення. Отже, такі докази є недопустимим доказом, отримання якого відбулося із порушенням порядку.

Водночас судді не надано жодних інших доказів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 відмовилася, у встановленому законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, перед суддею не було доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення.

У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За правилами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, оцінивши наявні в адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись статтями 247, пунктом 1 статті 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук