Справа № 204/4506/22
Провадження № 3/204/2219/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2022 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 303834 від 18 червня 2022 року зазначено, що 18 червня 2022 року о 11 годині 45 хвилин у м. Дніпрі по вул. Макарова, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., із явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився згідно чинного законодавства. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, але за участі його представника Мезенцева І.О. (а. с. 21).

30 серпня 2022 року на адресу суду надійшло письмове клопотання адвоката Мезенцева І.О. про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування даного клопотання вказано, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує на те, що доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не місять, а отже вимога щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння з боку працівників поліції є незаконною. Крім того, вказує на те, що працівниками поліції порушено порядок виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 та порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Так, зокрема, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не було запропоновано надати пояснення з приводу складеного протоколу, а лише запропоновано останньому поставити підпис в графі щодо отримання його копії, та цим введено його в оману, оскільки вказаний підпис, з-поміж іншого, засвідчує те, що він нібито ознайомився з ним. Натомість, зміст протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції до ОСОБА_1 було доведено не в повному обсязі, а зачитано його зміст вибірково, акцентуючи увагу лише на необхідності поставити підписи в певних графах. Вказує на те, що ані під час складання вказаного протоколу, ані під час всього спілкування поліцейських із ОСОБА_2 , йому жодного разу не було повідомлено про те, що він порушив вимоги п. 2,5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Фактично із змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився вже після отримання його копії. Також вказує на те, що рапорт працівника поліції та відеозапис з його нагрудної камери не може бути належним доказом у справі, оскільки поліцейський є зацікавленим у розгляді справи, а наданий суду відеозапис має ознаки монтування.

У судовому засіданні, адвокат Мезенцев І.О. підтримав клопотання про закриття провадження у справі. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши доводи захисника, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Приписами ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд не бере до уваги доводи адвоката Мезенцева І.О. щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема, з відеозапису з нагрудних відеореєстраторів 475892 та 472209 (0:00 хвилин та далі), що поліцейські зупинили свій службовий транспортний засіб, позаду транспортного засобу ЗАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який очевидно тільки-но зупинився на їхню голосову вимогу, та, вийшовши з машини, підійшли до зупиненого авто, й представившись, повідомили водію ОСОБА_1 , як встановлено пізніше, який сидів за кермом, що причиною зупинки його транспортного засобу є порушення ним правил дорожнього руху. Після цього поліцейський попрохав водія надати документи, при цьому, як вбачається з вказаного відеозапису, водій ОСОБА_1 не заперечує та не спростовує свого керування транспортним засобом, а погоджується із твердженням поліцейського про порушення ним ПДР, метушливо зазначаючи про те, що він готовий понести передбачену законом відповідальність, при цьому, намагаючись уникнути зорового контакту з останніми. Дана поведінка ОСОБА_1 та одночасне виявлення в його партмане сліп-пакету з невідомою речовиною, що за припущенням поліцейського, схожа на наркотичну, зокрема «амфітамін», стала підставою для пропозиції проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» ЄСПЛ вказав, що згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі за текстом Порядок), огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Приписами п. 5 Порядку, визначено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п. 8 вказаної Інструкції.

Суд не бере до уваги доводи адвоката Мезенцева І.О. щодо порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з підстав ненадання останньому направлення на такий огляд, оскільки вони спростовуються тим, що ані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ані Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не передбачено обов`язку працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Крім того, доводи адвоката Мезенцева І.О. щодо порушення порядку огляду на стан сп`яніння, роз`яснення останньому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, спростовуються відеодоказами.

Так, на відео чітко видно та чутно, як поліцейський (02 хвилина 30 секунд і далі) роз`яснює ОСОБА_1 підстави та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому останній (03 хвилина 03 секунди та далі) пропонує поліцейському вирішити питання в інший спосіб: «давайте решим по нормальному», на що поліцейським роз`яснено водію зазначено про відповідальність за вказану пропозицію.

Після того, як ОСОБА_1 не вдалося «вирішити питання в інший спосіб з поліцейськими на місці», він розгублено запитав у працівників поліції про те, що його очікує далі (03 хвилина 12 секунд) та як краще йому вчинити. На вказане працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння (03 хвилина 30 секунд та далі), зокрема вказано на те, що огляд проводиться в закладі охорони здоров`я шляхом відібрання біологічних зразків для проведення дослідження зі встановлення наявності/відсутності слідів наркотичних речовин.

Роз`яснено ОСОБА_1 те, що у разі встановлення відсутності таких слідів він жодної відповідальності нести не буде, натомість, якщо такі сліди будить встановлені, то на нього буде складений протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік та штраф на користь держави у розмірі 17000 гривень, однак вказане адміністративне стягнення приймається за рішенням суду.

При цьому на відео зафіксовано, як поліцейський зазначає те, що у разі погодження ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі, він впевнений, що у його біологічних зразках будуть виявлені наркотичні речовини, на що ОСОБА_1 схвально махає головою, погоджуючись з даним твердженням поліцейського (03 хвилина 55 секунд).

Далі, поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його право на відмову від проходження такого огляду із роз`ясненням того, що в такому випадку на нього буде складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, який буде направлений для розгляду та прийняття відповідного рішення до суду.

З відеозапису вбачається (05 хвилина і далі), що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що доводи адвоката Мезенцева І.О. про введення працівниками поліції ОСОБА_1 щодо порядку огляду на стан сп`яніння в оману, є безпідставними та такими, що спростовані матеріалами справи.

Крім того суд зазначає, що на відео видно, як ОСОБА_1 намагається з`ясувати у працівника поліції те, як правильно йому вчинити аби у будь-який спосіб уникнути передбаченої законом відповідальності, оскільки він вже неодноразово притягався до відповідальності за різними статтями (05 хвилина 30 секунд і далі), натомість працівником поліції дано йому зрозуміти, що з ними у нього «вирішити питання по доброму» не вийде, тому він може вирішити дане питання, спробувавши довести свою невинуватість, в подальшому, у суді.

Також, на відеозаписі (05 хвилина 52 секунди і далі) зафіксовано, що працівниками поліції вилучено у ОСОБА_1 водійське посвідчення та видано тимчасове, а також роз`яснено останньому вимоги ст. 266 КУпАП щодо його відсторонення від керування транспортним засобом у разі, як викладено в протоколі, встановлення ними ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, на відео засвідчено, як працівником поліції зачитано ОСОБА_1 зміст протоколу про адміністративне правопорушення, що складений ними відносно нього за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та запропоновано йому його підписати, на що жодних нарікань чи зауважень з боку останнього не було (06 хвилина 20 секунд і далі).

Щодо доводів адвоката Мезенцева І.О. про те, що рапорт та відеозапис з бодікамер поліцейських є неналежними доказами у справі, суд зазначає наступне.

Верховний суд у своїй постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а зробив висновок про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, у разі відсутності будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а вказав на те, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських № 475892 та 472209 відображає відомості про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (05 хвилина та далі), а протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 303834 від 18 червня 2022 року містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, приймаючи до уваги, що обставини викладені в рапорті працівника поліції узгоджуються з обставинами, викладеними як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і на відеозаписі з бодікамер поліцейських, суд доходить висновку про те, що зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, оскільки узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому приймає їх до уваги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши фактичні обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 303834 від 18 червня 2022 року; відеозаписами з відеореєстратора № 475892 та 472209; рапортом інспектору взводу № 1 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Забудька С.С. від 18 червня 2022 року.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, обставини, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, його майновий стан та інші вимоги ст. ст. 33-35 КУпАП.

При накладенні стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, вважаю, що обставини правопорушення і його наслідки вказують на те, що стягнення на правопорушника повинно бути накладене у виді штрафу на користь держави із позбавленням права керування транспортним засобом, яке відповідно до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 130, 268, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь Держави у розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.І. Приваліхіна