Справа № 214/4957/22
3/214/2277/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13.09.2022 о 09 год. 23 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Sigma, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Льотчиків біля будинку №9 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, чітко виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином у встановленому законом порядку.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини їх неявки до суду визнано неповажними. З метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №146141 від 13.09.2022, відповідно до якого 13.09.2022 о 09 год. 23 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Sigma, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Льотчиків біля будинку №9 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, чітко виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких кожен зі свідків показав, що в їх присутності водій ОСОБА_1 13.09.2022 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння;

- направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до КЗ «Криворізький ПНД» ДОР» від 13.09.2022 у зв`язку з виявленими у водія ознаками сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, чітко виражене тремтіння пальців рук;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5886236 від 13.09.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн;

- рапортом інспектора ПП ОСОБА_4 від 13.09.2022.

Відповідно до довідки з національної автоматизованої інформаційної системи України ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 .

Дослідженням відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, встановлено, що вони містять фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яка неодноразово протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями з бази ARMOR.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Таким чином, на переконання суду, наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини свідчать про співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій факту допущення ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України, дійсність факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , у відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1 , його ухилення від явок до суду, систематичне вчинення аналогічних правопорушень, явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за допущення інших порушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами.

На переконання суду, таке стягнення відповідно до вимог ст. 23 КУпАП буде справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

У відповідності до абзацу 4 п. 28 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 (із змінами і доповненнями від 19.12.2008 №18) - не можна накладати оплатне вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Тобто, за змістом вищезазначеного, оплатному вилученню підлягає лише той предмет чи об`єкт адміністративного правопорушення, власником якого є сам правопорушник.

Оскільки до матеріалів справи не додано документів, які підтверджують власника транспортного засобу Mitsubishi Sigma, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відтак, суд дійшов висновку, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, питання про оплатне вилучення транспортного засобу вирішити неможливо.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч. 3 с. 130, 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Сіденко С.І.