Справа № 347/630/22
Провадження № 33/4808/510/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ДРАЧ Д. С.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бельмега М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16.04.2022 року о 19:55 годині в с. Тюдів по вул. Центральна керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена без дослідження доказів у справ та підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом розпочато судове засідання, яке тривало не довго і суд оголосив перерву, а коли він прийшов у наступне судове засідання, то йому було повідомлено про завершення судового розгляду та ухвалення постанови суду.

Вважає, що він був позбавлений можливості надати суду пояснення щодо оформлення працівниками поліції матеріалів справи, на підставі яких його було притягнуто до відповідальності.

Щодо обставин справи зазначає, що 16.04.2022 року близько 20 год. керував автомобілем ЗАЗ-2107 по вул. Центральній в с. Тюдів Косівського району. Водій, який здійснював рух автомобілем попереду нього, не включивши покажчик повороту, різко загальмував, тим самим створивши аварійну ситуацію. Між ними виникла сварка і кимось було викликано працівників поліції, які згодом прибули на місце події. Визнає, що поводив себе неадекватно, внаслідок чого його було доставлено до Косівського РВ. На місці події жодні документи не оформлялись, свідків не було і жодних пояснень не було відібрано. Працівник поліції оформляла всі документи у райвідділі поліції.

ОСОБА_1 наголошує, що працівниками поліції грубо порушено його права. Протокол було оформлено працівником поліції, яка не була на місці події, копію протоколу йому не було вручено, зі змістом протоколу ознайомився в суді, що призвело до порушення його права на звернення про надання правової допомоги та оскаржити неправомірні дії працівників поліції.

Апелянт наголошує, що у відповідності до долученого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що йому було оголошено про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, як того вимагає відповідний порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Відеозапис вважає неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки він не є безперервним до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Відеозапис триває 2 хвилини 11 секунди, тоді як подія тривала декілька хвилин. Окрім того, відеозапис не відображає наявність свідків на місці події та на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На його переконання, докази, які постановою суду визнані належними та допустимими, не є такими, оскільки протокол складено не на місці вчинення правопорушення, а в кабінеті райвідділу поліції, при цьому свідки були відсутні, в протоколі не зазначено номер та назву пристрою за допомогою якого велась відео фіксація події. Акт огляду також складався не уповноваженою особою та за відсутності свідків, не вказано дату та час його складання, даних щодо повірки приладу газоаналізатора, який повинен був застосуватися та акт складено на іншу особу з іншим прізвищем. Направлення складено не уповноваженою особою, не вказано місце його складання та оформлено на іншу особу.

Зазначає, що з пояснень свідків вбачається, що дані свідки були при оформленні протоколу і в їх присутності водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі, що не відповідає дійсності. ОСОБА_2 , яка оформляла відповідні матеріали справи не виїжджала на місце події, а оформлені нею документи не можна вважати належними доказами його вини у вчиненні правопорушення.

Таким чином, працівниками поліції допущено порушення при оформленні матеріалів справи, що є підставою для визнання їх неналежними доказами у справі.

За наведених обставин, постанова суду ухвалена без надання належної оцінки сукупності доказів, які наявні в матеріалах справи.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд також виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до Косівського районного суду для розгляду 19.04.2022 року, розгляд яких було призначено на 04.05.2022 року(а.с.9) та які за заявою ОСОБА_1 (а.с.10) були направлені у відповідності до постанови цього ж суду для розгляду за альтернативною підсудністю до місцем проживання правопорушника до Верхвинського районного суду (а.с.11).

Матеріали справи щодо ОСОБА_1 надійшли до Верховинського районного суду 12.05.2022 року, розгляд яких було призначено на 17.05.2022 року, про що останнього було завчасно та належним чином повідомлено (а.с.15). 17.05.2022 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи, про що свідчить його власноручний підпис на поданій ним заяві (а.с.17).

Наступне судове засідання судом було призначено на 24.05.2022 року, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 на судовій повістці отриманій ним в день розгляду справи 17.05.2022 року (а.с.16). 24.05.2022 року ОСОБА_1 було вручено пам`ятку про ознайомлення його з правами , про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у даній пам`ятці (а.с.19).

24.05.2022 року Верховинським районним судом ухвалено постанову про повернення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП до Косівського районного суду(а.с.20), оскільки суд не вбачав підстав для розгляду даної справи в провадженні Верховинського районного суду.

31.05.2022 року матеріали справи повторно надійшли для розгляду до Косівського районного суду (а.с.25), які були призначені до розгляду на 21.06.2022 року (а.с.27), про що ОСОБА_1 було завчасно та належним чином повідомлено, про що свідчить власноручний підпис правопорушника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення суду 08.06.2022 року(а.с.28).

В матеріалах справи також наявна розписка із підписом ОСОБА_1 про те, що його було повідомлено про розгляд справи на .9 год. 28.07.2022 року (а.с.29), якого і було ухвалено оскаржувану постанову суду.

В мотивувальній частині постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом матеріалів справи свідчить про те, що розгляд справи за присутності ОСОБА_1 в судовому засіданні, який надав суду пояснення, визнав вину та розкаявся у вчиненому.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи 28.07.2022 року (а.с.29), а у відповідності до оскаржуваної постанови суду від 28.07.2022 року рішення ухвалено за присутності правопорушника, та який вину визнав у вчиненні правопорушенні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до апеляційної скарги та матеріалів справи розгляд справи судом було розпочато 21.06.2022 року, а завершено розгляд справи 28.07.2022 року, в ході розгляду справи правопорушник визнав вину у вчиненому правопорушенні та був присутнім при дослідженні судом обставин справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся за присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який надав суду пояснення та жодним чином не порушував права правопорушника. на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржує факт керування ним транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 16.04.2022 року о 19:55 годині в с. Тюдів по вул. Центральна керував транспортним засобом. Останній не погоджується із діями працівників поліції та вважає, що оформлення матеріалів справи відбулось не уповноваженою на те особою та з порушенням вимог Інструкції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031340 від 16.04.2022 року водій ОСОБА_1 16.04.2022 року о 19:55 годині в с. Тюдів по вул. Центральна керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Косівського РВП ГУНП капралом поліції Дребот О.Т. та підписаний уповноваженою особою.

В протоколі зазначено свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із їх даними місця проживання та власноручними підписами свідків.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Косівському районному суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано акт огляду, пояснення свідків, відео диск, направлення, копія постанови.

В протоколі зазначено про вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія та не отримання ним тимчасового дозволу на керування транспортним засобом.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

У відповідних графах протоколу про ознайомленні ОСОБА_1 із його правами та зі змістом протоколу працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.05.2021 року був ознайомлений з матеріалами справи та отримав їх фотокопію, що свідчить про те, що йому було відомо про зміст висунутого проти нього обвинувачення , що дозволяло йому організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Дані відеозаписів є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушницю, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, апеляційний суд констатує, що відеофіксація події відбувалась на місці події зупинки транспортного засобу та якою зафіксовано факт надання ОСОБА_1 даних щодо місця його проживання, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки та в медичному закладі. Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на відеозаписах спочатку відмовлявся, що саме він керував транспортним засобом, однак в суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та те, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Дані відеозапису свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції вів себе неадекватно та його дії явно були спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння з метою уникнення відповідальності за вчинення ним правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що у справі достатньо даних для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту доводів апелянта та його пояснень в суді вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржує факт керування ним транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 16.04.2022 року о 19:55 годині в с. Тюдів по вул. Центральна керував транспортним засобом, а у відповідності до відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків на місці події відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на місці зупинки ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, який здійснював керування, на пропозиції працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при відмові від проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Відсутність зазначення в протоколі номеру цифрового носія за допомогою якого було проведено відео фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не свідчить про наявність правових підстав про їх недопустимість, оскільки вказаний доказ отримано без істотного порушення прав та свобод людини.

Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами та міжнародними, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок порушення таких прав

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять даних, які свідчать про фальсифікацію відеозаписів.

Апеляційний суд вважає, що докази щодо наявності свідків під час відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння носять суперечливий характер.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів не дозволяє спростувати доводи апелянта про те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду водія і їх письмові пояснення безпідставно долучені до матеріалів провадження.

Наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони не допитувались в суді першої та апеляційної інстанцій. Апеляційний суд звертає також увагу на те, що судом Косівським районним судом при ухваленні постанови суду щодо ОСОБА_1 пояснення вказаних свідків не брались до уваги судом, оскільки висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП побудований судом на підставі сукупності інших доказів по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП наявність двох свідків необхідна саме для того, щоб провести відповідний огляд водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, що додатково, окрім наявних в матеріалах справи доказів, підтверджує виконання працівниками поліції вимог щодо забезпечення проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за відсутності можливості використання спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу та є таким , що не знайшли підтвердження.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що матеріали справи, зокрема і протокол про адміністративні правопорушення, оформлені не на місці події, а в райвідділі поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого зазначено прізвище ОСОБА_5 , а не ОСОБА_6 , така ж граматична помилка міститься і в направленні на огляд водія до медичного закладу та пояснення свідків.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апелянта не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності вини у вчиненні правопорушення.

Так, помилка у написанні прізвища в різниці однієї букви, носить суто технічно помилку та не змінює суті звинувачення та обставин події, оскільки відповідно до вищевказаного акту він стосується саме ОСОБА_1 та має відношення до події, яка мала місце 16.04.2022 року о 19:55 годині в с. Тюдів по вул. Центральна, коли ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, у відповідності до акту огляду у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. В акті зазначено, що огляд пропонувалось провести за допомогою Алкотестера Драгер 6810. Від підпису в даному акті ОСОБА_1 відмовився. В акті зазначені дані свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 до Косівської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у медичному закладі останній відмовився, про що зазначено в направленні.

Окрім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було оформлено капралом поліції Дребот О.Т., яка не була на місці події та оформляла їх у відділі поліції, оскільки діючий закон не зобов`язує працівників поліції складати протокол про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу і працівник поліції самостійно з врахуванням конкретних обставин (погодні умови,темна пора доби та складність у залученні свідків та т.п.) визначає місце складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи не свідчать про неконкретність висунутого обвинувачення та порушення права на ефективний захист своїх інтересів в суді.

Крім того, у відповідності до рапорту поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції О.Дребот під час несення служби було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, а саме останній не користувався ременем безпеки. Під час спілкування із водієм, у останнього було виявлено наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проїхати до медичного закладу, на що водій відмовився. Зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ст.121 ч.5 КУпАП та протокол про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Косівського РВП про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що у разі виявлення поліцейськими ознак сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб забезпечити проведення огляду водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі не погодився, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, перебуваючи у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або неосудності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв