Справа № 357/3636/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. розглянувши в м. Біла Церква, заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко Олени Леонідівни, про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 357/3636/22, номер провадження 3/357/2521/22, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

заява судді Гавенко О.Л. мотивована тим, що до початку судового розгляду ним установлено, що ОСОБА_1 є чоловіком керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Джафарової-Юрковської Т.Г.К. В зв`язку із цим, вважала, що розгляд ним справи про адміністративне правопорушення ЄУН 357/3636/22, номер провадження 3/357/2521/22, може викликати у стороннього спостерігача сумнів в його упередженості. Відтак, заявила собі самовідвід.

Розглядаючи вказану заяву, суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до п. 10 постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16 лютого 2021 року, у справі № 263/10894/2020, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону … найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (п. 107, рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 жовтня 2013 року, за заявою № 21722/11).

Наявність безсторонності відповідно до § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству, і насамперед сторонам у процесі (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року за заявою № 4785/05).

Отже, за викладеного обґрунтування, зважаючи на те, що обставини зазначені суддею Гавенко О.Л. у заяві про самовідвід знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, його слід відвести від розгляду справи про адміністративне правопорушення ЄУН 357/3636/22, номер провадження 3/357/2521/22.

Згідно із рішенням Конституційного суду України від 31 березня 2015 року № 1-7/2015, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко Олени Леонідівни, про самовідвід, - задовольнити.

Відвести суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко Олену Леонідівну від розгляду справи про адміністративне правопорушення ЄУН 357/3636/22, номер провадження 3/357/2521/22, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Передати справу про адміністративне правопорушення ЄУН 357/3636/22, номер провадження 3/357/2521/22, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП до відділу документального обігу і контролю по кримінальним справам та адмінправопорушенням апарату суду, для проведення її повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська