Номер провадження: 33/813/874/22
Номер справи місцевого суду: 496/5958/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працююча, паспорт НОМЕР_1 виданий 5127 від 04.04.2017 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП України - закрито у зв`язку з малозначністю і постановлено обмежитись усним зауваженням.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження та постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 06.09.2022 року з`явилася апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Тавлуй О.В., які підтримали заяву про поновлення строку та доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції 24.02.2022 року відносно ОСОБА_1 був здійснений за її відсутності та відсутності її представника, а даних про направлення судом копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

При цьому також в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 посилається на те, що 24.02.2022 року вона була відсутня на засіданні у зв`язку із початком бойових дій та подальшим запровадженням воєнного стану. Копію оскаржуваної постанови суду вона отримала лише 23.06.2022 року, коли з`явився доступ до стану розгляду судових справ.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, згідно протоколу серії ВАВ № 508152 від 07.12.2021 року 26.11.2021 року гр. ОСОБА_1 знаходилась за місцем свого мешкання на кухні та залишила свою доньку ОСОБА_2 23.04.2020р. у кімнаті без догляду, в результаті чого дитина впала та вдарилась головою об ліжко, отримала струс головного мозку.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Закриваючи провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП України, районний суд дослідивши матеріали справи, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оголосивши їй усне зауваження.

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків та осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

4. Батьки зобов`язані поважати дитину;

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї;

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини;

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Згідно із ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП - особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При апеляційному розгляді встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 ці вимоги закону не було виконано належним чином, свій висновок про наявність складу правопорушення, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях, фактично не перевірив їх на відповідність нормам законодавства.

Так, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона непогоджується із суттю адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі та заперечує наявність правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки обставини та суть правопорушення, викладені у ньому не відповідають дійсним обставинам, які трапилися 26.11.2021 року.

Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що 26.11.2021 року вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У будинку також проживають її чоловік та мати, проте у цей день вони перебували на роботі, а її старша донька перебувала у дитячому садочку.

ОСОБА_1 зазначає, шо вона знаходилась на кухні та займалась приготуванням їжі, а донька в цей час гралася іграшками у своїй кімнаті на підлозі. Дитину, вона не залишала, а постійно здійснювала нагляд за нею та одразу після того, як вона почула плач дитини і побачила, що дитина травмувалась, вона подзвонила чоловіку та разом із дитиною вони поїхали до лікарні.

При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що у протоколі, серія ВАВ № 508152 складеного 07.12.2021 року, містяться неправдиві дані про те, що у результаті того, що дитина вдарившись головою об ліжко, вона отримала струс мозку.

На спростування вищевказаного, ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано довідку № 32565, видану Відділенням екстреної травматологічної та хірургічної допомоги КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» від 26.11.2021 року, де у встановленому діагнозі вказано, що даних за «Струс головного мозку», порушення цілісності черепу немає. Забій, гематома лобу (а.с. 14).

Таким чином, у дитини був наявний забій, а не струс мозку, як зазначено у Протоколі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, подаючи до суду вищевказану довідку №32565 від 26.11.2021 року разом із клопотанням про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 також було подано характеристику від її сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , копію Декларації № 0001- НРРХ-8Х00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу та копію довідки від лікаря ОСОБА_5 , у яких зазначено, що ОСОБА_1 належним чином піклується про своїх дітей, дбає про їх належний фізичний, моральний розвиток та стан здоров`я.

Однак, на вищевказане суд першої інстанції не звернув уваги та визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч.8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працююча, паспорт НОМЕР_1 виданий 5127 від 04.04.2017 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра