ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/748/22 Справа № 212/3692/21 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Морозова В.Ю., апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 26 квітня 2021 року о 01.37 годин в м. Кривий Ріг, Покровський район, ділянка дороги Р74 е/о №362, керував транспортним засобом «Renault Sandero», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проведення у встановленому законом порядку медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та в медичному закладі КПНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник Морозов В.Ю. просять поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вказують, що розгляд провадження відбувся без участі ОСОБА_1 , його не було повідомлено про розгляд справи, про існування постанови суду від 22.04.2022 року він дізнався лише 21.06.2022 року, а отже строк апеляційного оскарження було пропущено з поважної причини.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначають, що судом було проігнороване клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із виїздом за межі області для евакуації родини через воєнний стан, введений на території України.

Вказують, що 26.04.2021 року ОСОБА_1 перебував в автомобілі «Renault Sandero» н.з. НОМЕР_1 у якості пасажира та не керував ним, втім після прибуття працівників поліції йому було безпідставно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, від чого він відмовився, при цьому йому не було запропоновано пройти огляд в лікарні. Вважає, що оскільки він не керував автомобілем, відсутні підстави для його притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначають, що судом не надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_2 , який вказав, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі на задньому сидінні, а автомобілем того дня керував саме цей свідок.

Вказують, що наявні в матеріалах пояснення свідків не є належним доказом, оскільки останні не були допитані судом, при цьому пояснення не містять інформації стосовно ознак сп`яніння, а також в матеріалах відсутній акт огляду на стан сп`яніння, як і довідка про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія.

Крім того зазначають, що матеріали провадження не містять відомостей стосовно відсторонення останнього від керування автомобілем.

Одночасно вказують, що наявне в матеріалах провадження направлення на огляд для встановлення стану сп`яніння складалося без ОСОБА_1 , а тому долучене незаконно.

Також зазначають, що наявний в матеріалах відеозапис не є безперервним, але підтверджує те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Морозова В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши апеляційні доводи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно з оскаржуваною постановою суду розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 129), що не було задоволене судом. Відомості про отримання стороною захисту копії оскаржуваної постанови у межах строку апеляційного оскарження відсутні, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та перебував в автомобілі в якості пасажира, є безпідставними, оскільки з наявного відеозапису вбачається, що екіпаж патрульної поліції на автомобілі рухається позаду автомобіля «Renault Sandero» та надає водієві останнього вимогу зупинити транспортний засіб. Після зупинки обох вказаних автомобілів працівник поліції підходить до зупиненого автомобіля, і в цей момент у його салоні відбувається переміщення особи з пасажирського місця на водійське. В подальшому особу, яка перемістилася на заднє пасажирське місце, було встановлено працівниками поліції як ОСОБА_1 та в процесі спілкування з ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На думку колегії суддів, наведені обставини поза розумним сумнівом свідчать про те, що автомобілем «Renault Sandero» перед його зупинкою керував саме ОСОБА_1 , а дії його та ОСОБА_2 були спрямовані на приховування даної обставини та створення у працівників патрульної поліції хибного враження про те, що фактично автомобілем керував ОСОБА_2 .

Доводи апелянта стосовно того, що працівниками поліції було порушено процедуру його направлення на огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння та не запропоновано пройти огляд в лікарні, не відповідають дійсності, оскільки наявним відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в лікарні, на що останній відмовився, посилаючись на безпідставність проведення такої процедури, оскільки він не керував автомобілем. Такі відомості доповнюються і наявними в матеріалах провадження справи поясненнями свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в лікарні.

Що стосується доводів апелянта про відсутність, на його думку, в матеріалах провадження відомостей стосовно отримання ним посвідчення водія, то вони є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 (а.с. 6), при цьому його особу працівниками поліції було встановлено за допомогою даного посвідчення, про що зроблено відповідну відмітку в протоколі.

Доводи апелянтів стосовно невідображення в поясненнях свідків відомостей про виявлені в нього ознаки сп`яніння є безпідставними, оскільки наявні в матеріалах провадження пояснення свідків такі відомості містять, зокрема в них зазначено, що ОСОБА_1 мав запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінку, що не відповідає обстановці, при цьому вказані дані кореспондуть ознакам, зазначеним в протоколі, а тому будь яких сумнівів у їх неточності не виникає, як і в питанні про допустимість їх як доказів.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2022 рокущодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця