Провадження № 33/824/1367/2022 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисників Ємелінової Ю.С.,

Трилевича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Трилевича Олександра Анатолійовича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року, якою:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 10 жовтня 2021 року о 09 год 35 хв в м. Києві на вул. Борщагівській 12 В, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Трилевич А. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівник поліції не виявив ніяких ознак будь якого сп`яніння у ОСОБА_1 , не зазначив про ці ознаки ні під час зупинки, під час першого спілкування із ОСОБА_1 , а тільки після виявлення попереднього протоколу та з`ясування підстав для складання минулого протоколу, хоча передбачених законом передумов для цього не було. Також під час зупинки, працівники безперервної відеозйомки не вели.

Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного освідування, а лише не хотів, щоб його супроводжували працівники поліції через недовіру та систематичне переслідування, а судом першої інстанції не надано оцінки цим показам.

Натомість, зазначає, що ОСОБА_1 одразу після подій самостійно поїхав до лікаря для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, наркологічне відділення № 2 «Соціотерапія». Однак, через велику чергу до лікаря, ОСОБА_1 пройшов освідування лише о 17 год. 15 хв. В той день працювало лише одне відділення соціотерапії через вихідний день, і тому прийом випав на такий час. Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції зазначив про наявність в нього відеозаписів черги у медичному закладі, але належної оцінки цим фактам судом надано не було.

Звертає увагу на те, що відповідно до висновку № 005832 «КМНКЛ Соціотерапія» від 13 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 станом на момент огляду 17 год. 15 хв. 10 жовтня 2021 року ознак сп`яніння не виявлено. Тобто, з урахуванням медичних фактів, на переконання захисника, суду першої інстанції було відомо, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим 10 жовтня 2021 року ознак наркотичного сп`яніння мати не міг.

Вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.251, 280, 283 КУпАП, порушено норми ст.252 КУпАП.

Захисник стверджує, що у ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, оскільки він не відмовлявся від проходження освідування в медичному закладі. Також, долучені до протоколу відеозаписи з боді-камер працівників патрульної поліції викликають сумніви у достовірності доказів, оскільки не містять безперервної зйомки подій.

При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не дослідив в повному обсязі докази, на які посилався ОСОБА_1 .

На переконання захисника, постанова суду першої інстанції є незаконною та не обґрунтованою, оскільки в ній наявні посилання на недопустимі, необ`єктивні

та суперечливі докази.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. ст. 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10 жовтня 2021 року о 09 годині 35 хвилин в м. Києві на вул. Борщагівській 12 В, він керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №334122 від 10 жовтня 2021 року, складеного уповноваженою на те посадовою особою, відеозаписом події.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що в матеріалах провадження відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні, є безпідставними.

Так, згідно даних, які містяться у протоколі серії ААБ № 334122 від 10 жовтня 2021 року, 10 жовтня 2021 року о 09 годині 35 хвилин в м. Києві на вул. Борщагівській 12 В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився.

Долучений до вказаного вище протоколу диск DVD-R, із написом, зробленим олівцем «22Б 334122», містить3 відеозаписи, які фіксують зазначені у ньому обставини. Зокрема, на розміщених на ньому відеозаписах зафіксовано, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції у зв`язку із перевищенням останнім дозволеної швидкості руху, про що працівниками поліції було складено відповідну постанову. При цьому ОСОБА_1 мав характерні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук - як пояснив ОСОБА_1 таке тремтіння було через те, що йому було холодно. Крім того, на відеозаписі «» зафіксовано, що працівники поліції роз`яснили водієві, що вони не можуть надати йому захисника, водночас, він має право залучити собі такого захисника самостійно, при цьому на відео видно, що водій ОСОБА_1 таким правом скористався, та зателефонув

ав адвокатові, далі ОСОБА_1 не повідомляв про необхідність зачекати на приїзд адвоката, отримував консультації по телефону. Також, на відеозаписах «» та «» видно, як водій ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, разом з тим, на відеозаписі «», який відповідно до відображеному на відеозаписі часу запису, зроблений пізніше, водій ОСОБА_1 свою думку змінив та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, куди йому було запропоновано проїхати разом із працівниками поліції, пояснивши, що він поїде туди самостійно та пройде відповідний огляд протягом двох годин.

На переконання суду, вказані відеозаписи є достовірними та належними й такими, що підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому аргументи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Апеляційний суд наголошує, що під час зупинки не було порушено жодних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема, доводи про те, що під час огляду на стан сп`янін при оформленні протоколу було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки працівники поліції не надали йому адвоката, не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що нормами КУпАП не передбачена обов`язкова участь адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а у відповідності до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 мав право скористатися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи, крім того на відеозаписі «» який міститься на долученому до протоколу диску DVD-R, із написом, зробленим олівцем «22Б 334122» видно, що водій ОСОБА_1 таким правом скористався, та зателефонувавшиадвокатові, в подальшому отримував консультації по телефону, не просив зачекати приїзду свого захисника і не повідомляв про наявність у нього таких намірів.

Суд вважає, що вказана відеофіксація зупинки ОСОБА_1 є повною та достатньою для відображення всіх обставин вчиненого ним правопорушення.

Крім того, не знайшли свого підтвердження і заяви ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено його права на місці зупинки, оскільки із відтвореного у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювали обсяг його прав, порядок залучення захисника, право заявляти клопотання та надавали можливість ними скористатись.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується наданим суду першої інстанції висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005832 від 13 жовтня 2021 року, а тому суд безпідставно притягнув його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Крім того, огляд ОСОБА_1 у медичній установі був проведений у відсутності поліцейського та із спливом двох годин після його зупинки.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає за необхідне зазначити, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 334122 від 10 жовтня 2021 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та надання необхідної інформації щодо нього в рапорті інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 4 полку 1 УПП в місті Києві лейтенанта поліції Ящука О. Л. є правомірною.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Трилевича Олександра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко