Єдиний унікальний номер 389/1693/22
провадження №3/389/732/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Український Віталій Валентинович, розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№641905 від 19.12.2021, який надійшов до суду 03.08.2022, ОСОБА_1 , 19.12.2021 о 01.01 годині на автомобілі NEXIA державний номерний знак НОМЕР_2 , надавав послуги «таксі» з перевезення пасажира, а саме ОСОБА_2 , без отримання ліцензії на проведення даного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

До суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тож, в силу ст.268 КУпАП, вбачається можливим розглянути справу за його відсутності.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст.251 КУпАП.

Частина перша ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). Норма ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих протиправних діянь, які врегульовані законом.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Відповідно до Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовлення) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик, а підздійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню згідно зі статтями 2, 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та ст.4 Закону України "Про підприємництво", треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Дослідивши письмові матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2 , посвідчення водія ОСОБА_1 , встановлюю наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.256 КУпАП, не зазначено яку саме норму спеціального закону було ним порушено, однак він містить вказівку на те, що ОСОБА_1 надавав послуги без отримання ліцензії на проведення даного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. При цьому не враховано, що здійснення без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню - це здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Докази того, що ОСОБА_1 зареєстрований у якості суб`єкта підприємництва відсутні. При наявності у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення відмітки про додачу відеофіксації, фактично матеріалів відеофіксації до суду не надано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так у рішеннях у ЄСПЛ «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), зазначено у випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Основними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, доданих доказах, вважаю, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. За вказаного, вбачається необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.164 КУпАП, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, протягом десяти днів з дня винесення, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя В.В. Український