ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/472/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Янчишина В.Й.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Онуфрієнко В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Як визнав суд, 06 вересня 2021 року о 19.35 год. в м. Тернополі по вул. Підволочиське шоссе, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Захисник Янчишин В.Й. подав апеляційну скаргу, за змістом якої оскаржує постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 в частині накладеного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вважає, що суд, обираючи адміністративне стягнення, не врахував положення ст.ст.23, 24, 33 КУпАП і, належним чином не мотивувавши своє рішення, призначив йому найбільш суворий вид стягнення.

Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адмінстягнення, залишив поза увагою те, що він повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення і розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на утриманні має батьків пенсійного віку.

Просить змінити оскаржуваним ним постанову суду першої інстанції, в частині накладення адміністративного стягнення за санкцією ст.122-4 КУпАП, замінивши його з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, як менш суворий вид стягнення.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки участі у засіданні суду першої інстанції не приймав, а з текстом судового рішення він як захисник та ОСОБА_1 , як особа, що визнана винною у вчиненні адмінправопорушення, ознайомилися лише 18.08.2022 р., що підтверджується відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

Заслухавши захисника особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Янчишина В.Й., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав.

Відомості про отримання ним копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з прийнятим рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дізнався 18 серпня 2022 року після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Янчишиним В.Й., чому передувало вилучення у нього посвідчення водія працівниками поліції 15 серпня 2022 року.

Апеляційна скарга подана адвокатом Янчишиним В.Й., в інтересах ОСОБА_1 , 25 серпня 2022 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-4 КУпАП, не дотримався.

Надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адмінвідповідальності, місцевий суд не дотримався положень КУпАП, обираючи правопорушнику адміністративне стягнення.

Санкція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та наявність обставин, що пом`якшують відповідальність визнання вини і щире розкаяння у вчиненому правопорушенні.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення вважаю необґрунтованим.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказані положення Закону відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого.

При цьому, з урахуванням наведених вище обставин, за наявності в санкції ст.122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання більш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статті, за якою апелянт притягувався до адміністративної відповідальності.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином, особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні батьків пенсійного віку; повністю визнав свою вину і щиро розкаявся, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що постанову суду першої інстанції, в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, необхідно змінити та обрати йому стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.122-4 КУпАП, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Янчишину В.Й. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Янчишина В.Й., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, в частині накладення адміністративного стягнення, змінити і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя