Справа №461/4667/22
Провадження №3/461/2655/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 » проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 05.02.2018 органом 1202,

за ч.6 ст.470 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил 0792/209000/22 від 21.08.2022, 21.08.2022 року о 06 годині 25 хвилин в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор», пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб «Volvo FH460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував з Республіки Польща до України і перевозив товар «Живі квіти».

До митного контролю ОСОБА_1 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volvo FH460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом марки «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , закордонний паспорт НОМЕР_1 та товаро-супровідні документи на товар, а саме CMR 7081132 від 19.08.2022, рахунок-фактура №8 від 19.08.2022, та номер електронної ВМД № UA100000/2022/778029.

Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 перевищив термін доставки товару по декларації № UA204000/2022/910027 від 27.02.2022 становить 09.03.2022 та по декларації № UA204000/2022/910024 від 26.02.2022 становить 09.03.2022. До завершення граничного строку доставки товару ОСОБА_1 не звертався до митних органів та не надав підтверджуючий документ щодо неможливості здійснення доставки товарів по зазначених митних деклараціях.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 6 ст. 470 МК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сидоров Ю.В. подав до суду заперечення на протокол про порушення митних правил, в яких просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України. Заперечення, зокрема обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 470 МК України.

Згідно поданого заперечення, захисник Сидорова Ю.В. просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає за можливе та необхідне, згідно зі ст. 487 МК України, застосувати в ході судового розгляду разом з нормами і положеннями Митного кодексу України норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

За змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Отже, адміністративне стягнення у виді штрафу або конфіскації майна, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір штрафу в даній категорії справ інколи перевищує розмір штрафів визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 статті 470 МК України може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», в розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах митного органу), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й фактично актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, оскільки містить формулювання суті та кваліфікації правопорушення.

В свою чергу, суд розглядаючи справу повинен виходити з кваліфікації правопорушення інкримінованого особі наведеної саме у протоколі та перевірити наявність у діях особи складу відповідного правопорушення, не виходячи за межі кваліфікації визначеної у протоколі.

Відповідно до статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України транзитний строк доставки товару «Квіти живі» та «Багатообертова тара» ввезених по митних деклараціях № UA204000/2022/910027 від 27.02.2022 та № UA204000/2022/910024 від 26.02.2022, та його дії кваліфіковані за ч. 6 ст. 470 МК України.

Частиною 6 ст. 470 МК України, передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_1 можуть містити ознаки іншого складу правопорушення, водночас склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, в діях останнього відсутній, оскільки ч. 6 ст. 470 МК України не передбачає відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 МК України транзитного строку доставки товарів.

В супровідному листі до матеріалів справи посадовою особою митного органу вказується, що направляються для розгляду матеріали справи про порушення митних правил, заведеної за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до доповідної записки державного інспектора відділу митного оформлення № 3 м/п «Мостиська» Львівської митниці Юрія Хміля від 21.08.2022, при складанні протоколу про порушення митних правил, ним було допущено механічну помилку, а саме вказано «більше ніж на тридцять діб» та «частина 6 статті 470» коли правильно «більше ніж на двадцять діб» та «частина 4 статті 470».

Водночас, службові особи Львівської митниці, незважаючи на даний факт, скерували протокол на розгляд до суду саме за ч. 6 ст. 470 МК України, що відображено у протоколі. Водночас, слід відзначити, що ч. 1 ст. 522 МКУ, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Отже, з досліджених судом протоколу та матеріалів справи не встановлено те, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, чи допустив втрату цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Суд зазначає, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не повинен самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Ситуація коли національний суд самостійно ініціює дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягує особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши у такій спосіб певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, при наявності певної неповноти чи суперечностей, суд фактично перебирає на себе функції сторони обвинувачення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 не вірно кваліфіковані за ч. 6 ст. 470 МК України, а тому провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 470, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 470 МК України - закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.