ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1131/22 Справа № 423/2695/21 Суддя у 1-й інстанції - Лизенко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавлення права керування транспортними засобами на один рік. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання заявник вказує на те, що справу було розглянуто судом без його участі, копія ухваленого рішення йому не направлялася, а отримав копію постанови суду лише 07 лютого 2022 року. Отже заявник вважає, що він має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , хоча і не був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду своєї справи, але був обізнаним про те, що його справа повинна розглядатися Попаснянським районним судом Луганської області, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, складений щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Крім того, під час складання адмінпротоколу ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив правильність відображеної в документі інформації про місце свого проживання: АДРЕСА_1 .

Матеріали справи свідчать про те, що під час її судового розгляду судом вживалися заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату і час судового розгляду на 25 жовтня 2021 року (а.с.10) та судова повістка надсилалася поштою за наявною у справі адресою проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , натомість, згідно довідки Укрпошта (а.с.29), була повернута суду без вручення адресату через його неявку до поштового відділення.

Згідно супровідного листа (а.с.13) копія судового рішення була направлена ОСОБА_1 за вищевказаним місцем його проживання. Ця ж адреса зазначена і в поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі.

У звязку з неявкою до суду ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року у судове засідання місцевий суд прийняв рішення про можливість судового розгляду без його участі, навівши у рішенні відповідні мотиви.

08 листопада 2021 року після закінчення строку на апеляційне оскарження і набрання постановою суду законної сили копії постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25.10.2021 були направленні для виконання до відповідних відділів поліції та ВДВС (а.с.14-16). При цьому, як убачається з повідомлення керівника ВП №4 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області Бутко Р. від 27.11.2021 (а.с.17), постанова суду в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобами була виконана та посвідчення водія НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 було вилучено.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1 вже станом на 27 листопада 2021 року, коли у нього було вилучено водійське посвідчення, безумовно вже був обізнаним про існування оскарженого ним судового рішення. Однак ОСОБА_1 не вжив належним заходів для негайного отримання копії постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25.10.2021 та його апеляційного оскарження у визначений законом строк. У свою чергу матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 лише 07 лютого 2022 року, тобто через два місяці, звернувся за правовою допомогою до адвоката Бурцева О.В., який і подав до суду заяву про отримання копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами даної справи (а.с.18-22). Сама ж апеляційна скарга була сформована та подана до суду ОСОБА_1 15 лютого 2022 року, тобто за спливом значного часу після того, як йому стало відомо про існування рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 25.10.2021 щодо нього за ч.1 ст.130 КупАП.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні ОСОБА_1 доводами щодо поважності причин пропуску ним строків на апеляційне оскарження постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25.10.2021 та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки заявник, будучи обізнаним про те, що його справа повинна розглядатися у Попаснянському районному суді Луганської області, не проявив зацікавленості у її розгляді, а дізнавшись про результати прийнятого судом щодо нього рішення, та, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду і отримання копії судового рішення, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25.10.2021 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО