Справа № 155/1715/21 Провадження № 33/802/510/22 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

його захисника адвоката Шмідта С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2022 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 04 грудня 2021 року о 22 год 00 хв у селі Лемешів, на вулиці Підгаєцькій, керував автомобілем, марки «Opel Vectra» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зауважує, що не керував транспортним засобом. Тому просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Шмідта С.А., які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.12.2021 серії ДПР18 №386851, 04 грудня 2021 року о 22 год 00 хв у селі Лемешів, на вулиці Підгаєцькій, ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «Opel Vectra» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

В апеляційних доводах ОСОБА_1 посилається на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте, на переконання апеляційного суду, вони не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Такі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були вказані і у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.12.2021, це зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.1).

Як вбачається з відеозапису події, коли поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , той сам підтвердив керування транспортним засобом, ствердивши: «Я підвозив товариша» (а.с.5, час відео: 00:00:11).

На запитання працівника поліції: «Звідки їдете?» ОСОБА_1 відповів: «Підвозив його батька (вказавши на молодого хлопця)» (а.с.5, час відео: 00:00:23).

З відповідей ОСОБА_1 вбачається, що він на місці події не заперечував своє керування автомобілем, що спростовує його ж апеляційні доводи про те, що транспортним засобом він не керував (а.с.5).

Крім того, згідно з відеофіксацією вказаної події, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився і погодився проїхати для такого огляду у медичний заклад (а.с.5, час відео: 00:05:25).

Однак, відповідно до відеозапису з бодікамер працівників поліції, здійсненого уже вдома у ОСОБА_1 , останній відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5, час відео: 00:01:55).

Зафіксовані на відеозаписі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтвердив і допитаний місцевим судом працівник поліції ОСОБА_2 .. Він показав, що під час патрулювання в с.Лемешів назустріч службовому автомобілю, біля магазину, рухався транспортний засіб марки «Опель». Рух автомобіля вказав на сумнів у спроможності водія керувати транспортним засобом, тому даний автомобіль було зупинено за допомогою проблискових маячків. Під час спілкування із водієм було почуто різкий запах алкоголю із порожнини рота, а тому було запропоновано водієві пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Водій телефонував своїм знайомим, говорив, що не пив і просив його відпустити. Під час перебування у службовому автомобілі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, на що він погодився. По дорозі до лікарні, коли проїжджали повз будинок ОСОБА_1 , останній попросив зупинитись і зайти додому, щоб випити таблетки, оскільки він хворіє. При цьому він попросив поліцейського допомогти йому дійти до будинку. Він завів ОСОБА_1 у кухню. Через декілька хвилин ОСОБА_1 почав кричати, що працівники поліції вдерлись до його будинку. При цьому він розбудив усіх, хто спав у будинку. Тоді ОСОБА_1 було вкотре запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній у грубій формі відмовився пройти такий огляд.

Показання поліцейського у суді першої інстанції об`єктивно підтверджуються і рапортами працівників поліції Михальчука В. та ОСОБА_3 , в яких вони виклали фактичні обставини даної справи (а.с.2, 3).

На переконання апеляційного суду, докази в даній справі є належними та допустимими в розумінні положень ст.251 КУпАП.

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду немає підстав, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини даної справи.

Отже, сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Таким чином, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, працівник поліції склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння водія: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, та його відмову від проходження такого огляду.

Такі дії поліцейських повністю відповідають роз`ясненням, які містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис у справі не є безперервним, а тому не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, так як події, які відображені на відеозаписі, зокрема слова правопорушника, в яких він стверджує, що керував транспортним засобом, знайшли своє об`єктивне підтвердження і в інших доказах, зокрема показаннях поліцейського ОСОБА_2 , рапортах поліцейських. За таких обставин суд апеляційної інстанції не приймає такі доводи апелянта.

Що ж стосується показань свідка ОСОБА_4 , який вказав, що бачив як автомобіль ОСОБА_1 стояв біля магазину. Після виходу з магазину побачив, як поліцейський автомобіль під`їхав до автомобіля ОСОБА_1 .. Про що розмовляли поліцейські з ОСОБА_1 він не чув, так як відразу пішов додому. То такі показання суперечать доказам в даній справі, в тому числі відеозапису, на якому сам ОСОБА_1 вказує, що керував автомобілем (а.с.5) та показанням поліцейського Михальчука В.В., наданими у суді першої інстанції.

Тому за наведених обставин показання свідка ОСОБА_4 не можуть бути підставою для скасування судового рішення, так як вони суперечать доказам у справі.

А щодо посилань сторони захисту на постанову суду апеляційної інстанції від 05.07.2022, якою скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, то слід відмітити, що вказане судове рішення жодним чином не встановлює відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 ..

Також, як убачається із вказаного судового рішення, постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП скасовано через незназначення у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення і не надано інших доказів вчинення правопорушення (а.с.49-50).

В даній справі вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, повністю доведена сукупністю досліджених місцевим судом доказів, які перераховані вище.

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому фактичне визнання водієм ОСОБА_1 на місці події своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується і показаннями працівника поліції у місцевому суді, рапортами поліцейських та зафіксовано на відеопис, який міститься у матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 серпня 2022 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов