Провадження №3-в/751/18/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Яременко І.В.

з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Хрипти І.М., представника Чернігівської митниці - Остроух А.І.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву адвоката Хрипти Ігоря Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017

ВСТАНОВИВ:

05.05.2022 до суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 - адвоката Хрипти І.М. про перегляд постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017 в справі № 10874/16-п за виключними обставинами.

Заява обґрунтована тим, що під час розгляду справи не взято до уваги положення ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не досліджувалось питання справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, через що накладене на ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави 3762 доларів США та 14060 російських рублів було очевидно надмірним, є непропорційним переслідуваній меті та не відповідає принципу домірності.

З огляду на рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року №3-р(ІІ)/2021 захисник просив застосувати аналогію права і у визначеному КПК України порядку переглянути постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017 в справі № 10874/16-п за виключними обставинами та в частині конфіскації іноземної валюти її скасувати.

У судовому засіданні захисник просив заяву задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник Чернігівської митниці у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Нормами КУпАП не передбачено перегляду постанови за виключними обставинами. Вважала, що вимоги КПК у цьому випадку не можуть бути застосовані.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 471 МК України і застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн з конфіскацією предметів порушення митних правил, а саме: 3762 доларів США та 14060 російських рублів, які вилучені та зберігаються на банківському рахунку Чернігівської митниці ДФС, а також стягнуто на користь держави судовий збір.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 13.02.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017 без змін. Постанова звернута до виконання.

27.03.2017 головним державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову прозакінчення виконавчого провадження в частині конфіскації предметів порушення митних правил, а саме: 3762 доларів США та 14060 російських рублів.

Згідно зі ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Крім цього, ст.297-1 КУпАП встановлено, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною. Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за виключними обставинами чинний КУпАП не передбачає.

При цьому норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення за виключними обставинами, яка набрала законної сили.

При цьому посилання адвоката Хрипти І.М. на рішення Європейського суду з прав людини є недоречними, оскільки в них не йдеться про можливість перегляду за виключними обставинами постанов про накладення адміністративного стягнення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Доводи адвоката Хрипти І.М. про можливість застосування положень ст.459 КПК України при розгляді його заяви про перегляд за виключними обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, який визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, суд доходить наступного.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково вважає захисник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст.6 Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п.п.17,22,29); «Лучанінова проти України» (п.п.38,39,40); «Гурепка проти України» (п.п.53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за правилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Слід відмітити, що у справі «Гурепка проти України» ЄСПЛ прийшов до висновку про порушення ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції з огляду на те, що КУпАП (в редакції станом на 1998 рік) передбачав, що процедура перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення могла бути ініційована лише прокурором або головою вищестоячого суду. Така процедура не була доступна стороні та не залежала від його волі і аргументів, а тому не була достатньо ефективним засобом захисту для цілей Конвенції (п.60 рішення ЄСПЛ).

На даний час КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі ОСОБА_1 скористався своїм правом на перегляд апеляційним судом постанови суду першоїі нстанції, якою він визнаний виним за ст.471 Митного КодексуУкраїни і така процедура дотримана.

За таких обставин вимоги заяви є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 487, 522, 529 МК України, ст.ст. 7, 294, 297-1 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви адвоката Хрипти Ігоря Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.01.2017 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І. В. Яременко