КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2097/2022
Справа 754/2905/22 Головуючий в суді І інстанції Панченко О.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року, якою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП за малозначністю, оголосивши усне зауваження.

У апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_1 , поданої засобами поштового зв`язку 18 липня 2022 року, зазначено, що він не згоден із зазначеною постановою в зв`язку з безпідставним посиланням суду на ту обставину, що водій транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Станом на 27 квітня 2022 року судом не було підтверджено факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння і відповідно не було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Вказував, що з матеріалами справи та з постановою його було ознайомлено лише 13 липня 2022 року, в зв`язку з чим просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року та виключити з цієї постанови посилання суду на факт перебування ОСОБА_1 під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено в його відсутності, в матеріалах справи відсутні докази вручення йому повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 205464 ОСОБА_2 22 лютого 2022 року о 16:50 в м. Києві керував автомобілем МАЗ д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Г.Хоткевича 1-а, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Суд першої інстанції врахував пояснення ОСОБА_2 , згідно яких він працює водієм в АТП № 8 "Київпастранс", 22 лютого 2022 року близько 16:30 на зупинці ст. метро "Чернігівська" здійснив зупинку (висадку пасажирів), після чого намагався виїхати для подальшого руху, проте водій автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 заблокував його виїзд із місця зупинки і деякий час не надавав змоги виїхати, після чого він різко поїхав, надавши змогу ОСОБА_2 рушити з місця зупинки, після чого він різко загальмував, але зіткнення уникнути не вдалося; як потім з`ясувалося, водій автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 був у нетверезому стані, що він навмисно створив ДТП.

Відповідно до ст. 122 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Приймаючи постанову про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за малозначністю, оголосивши усне зауваження, та закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції враховував характер вчиненого правопорушення, зважаючи на те, що в матеріалах про адміністративне правопорушення наявні докази того, що водій транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, результати огляду на стан сп`яніння проводилися за допомогою приладу "Драгер" та становлять 1,56 проміле.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейським судом з прав людини у рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, встановивши, що водій транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції вийшов за межі фабули адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, викладеної в протоколі ААД № 205464, складеному відносно ОСОБА_2 , і фактично встановив вину іншої особи ( ОСОБА_1 ) в порушенні п. 2.9 (а) ПДР та скоєнні іншого адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), при цьому у суду першої інстанції були відсутні відомості щодо складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, відносно ОСОБА_1 уповноваженим судом.

Допущені порушення вимог закону є підставою для зміни постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року, виключивши з постанови посилання суду на факт перебування водія транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року змінити, виключивши з постанови посилання суду на факт перебування водія транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року, якою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.