ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та діючого в його інтересах захисника Олару Д.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Олару Д.В., подану на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17 червня 2022 року о 18 год. 00 хв., знаходячись в м. Чернівці, вул. Київська, 6, керував транспортним засобом марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

На вказану постанову захисник - адвокат Олару Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 серпня 2022 року у справі №727/5135/22 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 727/5135/22 Головуючий у І інстанції: Гавалешко П.С.

НП: 33/822/543/22 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Вважав, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, суд не дослідив в повному обсязі докази та не надав їм належної оцінки.

Стверджував, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.256, 266 КУпАП.

Звертав увагу на те, що відповідно до відеозапису інспектори поліції протиправно притягнули ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказував, що доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Зазначив, що час вчинення правопорушення різниться у протоколі про адміністративне правопорушення та у відеозаписі, який міститься в матеріалах справи.

Вважав, що суд першої інстанції необґрунтовано було визнано неналежним та недопустимим доказом результати дослідження №31113684 від 27 червня 2022р.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та діючого в його інтересах захисника адвоката Олару Д.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить такого.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону було дотримано районним судом.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 244705 від 17 червня 2022 року (а.с.1) ОСОБА_1 17.06.2022 року о 18 год. 00 хв., в м. Чернівці, вул. Київська, 6, керував транспортним засобом «Рено», з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, який підписаний особою, яка його склала, а також самим ОСОБА_1 , який жодних зауважень чи заперечень щодо складеного протоколу не мав.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.06.2022 (а.с.2), з якого вбачається, що 17.06.2022р. о 18 год.05хв. водій ОСОБА_1 був направлений до ЧОНД на огляд, від якого він відмовився.

Підстав сумніватись у наведеному доказі у апеляційного суду немає, більш того, такий доказ не має наперед встановленої сили та оцінюється судом в сукупності із іншими письмовими доказами.

Крім вказаного, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння також підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.7 - диск), з яких встановлено, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з виявленим ознаками, після чого працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій спочатку погодився, однак в подальшому на неодноразові пропозиції працівників поліції, відмовився від проходження огляду, що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки на ньому зафіксовано всі обставини, які мають значення для даної категорії справ, зокрема, на ньому зафіксовано виявлення поліцейськими у водія ознак наркотичного сп`яніння, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення його в медичний заклад для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також, що останній від такого огляду не відмовлявся, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5496538 від 17.06.2022 року (а.с.6).

Відомості щодо скасування вказаної вище постанови в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані, а тому підстав для сумніву в її законності в апеляційного суду немає. Більш того, як було встановлено в суді першої інстанції, ОСОБА_1 сплатив штраф, накладений на нього згідно з вканою постановою.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, підійшовши до автомобіля марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , одразу озвучили йому підставу зупинки автомобіля. При цьому, останній не оспорював факту керування ним транспортним засобом.

Будь-яких підстав недовіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції діяли упереджено, спростовуються відеозаписом, та оцінюються судом, як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. Більш того, заперечуючи проти обставин, зазначених у вказаному протоколі, сторона захисту зі скаргами на дії працівників поліції не зверталася, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Посилання апелянта на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки йому у вину ставиться не керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, порушення п.2.5 ПДР України.

При цьому апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що надані результати досліджень № 31113684 від 18 червня 2022 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать вимогам ст.266 КУпАП.

Безпідставними є доводи апелянта про фальсифікацію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки наявність формальних неточностей у документах, зокрема щодо часу вчинення правопорушення, а також бланку пояснень, за загальним правилом, не можуть бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладених ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Олару Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький