Справа № 331/1761/22
Провадження № 3/331/950/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №248988 від 15.06.2022 року, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №248988 від 15.06.2022 року 15.06.2022 року о 12-54 годин в М. Запоріжжя, пр. Соборний біля буд. 93 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA CERATO державний номерний знак НОМЕР_1 відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя №60069743 від 03.12.2020, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Вказав, що платить аліменти, а про постанову державного виконавця щодо обмеження його у праві керування транспортними засобами він не знав, бо перебував за кордоном, на підтвердження чого надав відповідні документи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так судом було встановлено, що частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано відомостей про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 (Постанова про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом) та окрім протоколу складеного відносно ОСОБА_1 не додано жодних відомостей та доказів про вчинення адміністративного правопорушення останнім.

ДО протоколу уповноваженою особою на складання протоколу було додано постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 08.04.2020 року, у рамках виконавчого провадження №60070002, винесену головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя, однак вказана постанова не може свідчити про наявність у виконавчому провадженні постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 ..

Відеозапис долучений до матеріалів справи також не несе в собі доказового значення, адже на відеозаписі сам ОСОБА_1 веде розмову з працівником поліції, де вказує про необізнаність у обмеженні його в праві керування транспортними засобами.

Також в матеріалах справи відсутні будь які докази, що могли б свідчити про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з постановою, якою його обмежено у праві керування транспортними засобами. Водночас, ОСОБА_1 були надані документи, а саме копія закордонного паспорта номер НОМЕР_2 виданий 21.09.2018 року та копія польської візи НОМЕР_3 , де значаться відмітки перетинання державного кордону України, з якого виходить, що ОСОБА_1 перетнув кордон впродовж 2018-2022 років, та не міг знати про наявну постанову державного виконавця. Окрім цього ОСОБА_1 були надані документи, підтверджуючі пересилання грошових коштів на ім`я « ОСОБА_3 », що є стягувачем по даному виконавчому провадженню, станом на 01.04.20220, 27.05.2020 рік, що також підтверджує пояснення ОСОБА_1 про сплату аліментів.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №248988 від 15.06.2022 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, сам лише протокол про адміністративне правопорушення, без інших доказів (добутих із джерел доказування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення) не може бути достатнім доказом наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 126, 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.М. Кольц