Справа №: 302/697/22 3/302/507/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2022 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ААБ № 026393 від 25.06.2022 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Нижнє Селище Хустського району Закарпатської області, працюючого ФОП, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , -

за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 026393 від 25.06.2022 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Попович О.В., вбачається, що 25.06.2022 року о 19-55 год. ОСОБА_1 , рухаючи в с.Сойми, керував транспортним засобом «IVECO» д.н.з. НОМЕР_3 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, вчинивши дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги 31.3б Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що він не був обізнаний про необхідність проходження обов`язкового технічного контролю належного йому транспортного засобу «IVECO» держномер НОМЕР_3 та періодичності його проходження. Вказує, що восени 2020 року на СТО він безпосередньо здійснив капітальний ремонт вказаного автомобіля, а в поточному році не мав можливості пройти його технічний контроль з об`єктивних причин, у зв`язку з воєнним станом в країні. За обставинами справи повідомив, що 25.06.2022 він керував транспортним засобом «IVECO» держномер НОМЕР_3 , перевозив товар з м.Києва, де здійснював підприємницьку діяльність, їхав разом з дружиною. Близько о 20-00 годині, коли він рухався в с.Сойми, його транспортний засіб зупинили працівники поліції на службовому автомобілі з маячками, проте про причини зупинки йому не повідомили, тому вважає дії працівників поліції протиправними. На місці зупинки його ТЗ були присутні чотири працівника поліції, зі зброєю в руках та які під психологічним тиском почали перевіряти його документи, оглядати автомобіль, та при перевірці бази даних повідомили, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП, проте коли та ким піддавався адміністративному стягненню, не пояснювали. Після чого один з працівників поліції виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, начебто за порушення п.9.8 ПДР, та застосував штраф в сумі 510,00 грн., а інший працівник поліції склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП, примірник якого йму вручили на місці події. Також ОСОБА_1 наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним вказане правопорушення повторно протягом року, не згодний з кваліфікацією правопорушення, яке йому інкримінується, жодних постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП протягом року, у нього на руках немає та йому такі постанови не вручалися. З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 просить провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Вислухавши в судовому засіданні показання ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, відтворивши в судовому засіданні носій інформації у виді DVD-R диску з відеозаписом подій від 25.06.2022 року, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 256 КУпАП вимагає від посадової особи, яка уповноважена законом його складати, зазначити в протоколі: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як зазначено в положеннях ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст.256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, є неприйнятним. Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КпАП України. Однак в матеріалах справи відсутні буд-які докази того, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року. Повторність діяння особи може бути підтверджена лише копією постанови про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, яка набрала законної сили та не була оскаржена, однак працівниками поліції такої постанови не надано.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було, матеріали справи не містять доказів вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України.

Вищенаведені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, а тому, згідно з п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

А тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП слід провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Процесуальних витрат до стягнення немає. Посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 17.10.2003 року, яке вилучено у ОСОБА_1 і знаходиться у відділі поліції, підлягає поверненню за належністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.4 ст.121, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251,179,283-285,294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 17.10.2003 року, яке знаходиться у ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за належністю.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області