Справа № 181/222/22
Провадження №3/181/167/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф. з участю захисника адвоката Рябенка В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешканець АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2022 року о 13.10 годині ОСОБА_1 по вул.Київській, с.Веселе керував мотоциклом марки ІЖ Ю-5 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Рябенко В.В. в судовому засіданні надав суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не вчиняв, транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, у розумінні ст.130 КУпАП водієм не був. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема в один час складено протокол та направлення на огляд. Крім цього письмові пояснення свідків не можуть вважатися доказами, оскільки ними не надано свідчень в судовому засідання. З огляду на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного правопорушення, а також у справі відсутні достатні належні докази, які б доводили його винуватість по ч.1 ст.130 КУпАП складений протокол є необгрунтований та безпідставний. Просить закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, вивчивши його клопотання, дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно абз.4 п.27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст.130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

В матеріалах справи відсутній відеозапис чи інші докази, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та саме його було зупинено як особу, яка керує транспортним засобом.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року, №1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зазначена вище Інструкція регламентує порядок огляду на стан сп`яніння тільки водіїв, щодо яких є підстави вважати про перебування ними у стані сп`яніння.

Слід зазначити, що суду не надано належних доказів відсторонення

ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, як це передбачено положенням ст.266 КУпАП.

Суд враховує позицію ЄСПЛ, викладених в його рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені захисником доводи на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, долучені до нього письмові докази, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, що має наслідком закриття провадження по даній справі.

Керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: Л. Ф. Літвінова