Провадження № 3/638/212/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., під час розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 07 листопада 2021 року о 04 год 08 хв у м. Харкові по вул. Сумській, 35-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», Vin НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Надав пояснення, в яких зазначив, що транспортним засобом не керував, транспортний засіб йому не належить, особа, якій належить транспортний засіб на праві власності йому не відома. Факт перебування біля автомобіля пояснив тим, що підійшов до нього, оскільки на ньому приїхали його приятелі, при спілкуванні з ними він поклав свої речі (сумку) в автомобіль на заднє сидіння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Брильов А.Ю. в судовому засідання просив суд провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, матеріали справи не містять доказів, з яких вбачається даний факт.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків співробітники Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області т.в.о. командир роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та інспектор взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Дорошко А.Ю. надали пояснення, відповідно до яких 07 листопада 2021 року вході патрулювання Шевченківського району м. Харкова у складі екіпажу було виявлено транспортний засіб «BMW X5», водій якого порушив вимоги Правил дорожнього руху. Зважаючи на вказане порушення транспортний засіб «BMW X5» було зупинено. З зупиненого транспортного засобу, з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського надав за допомогою мобільного додатку «Дія» водійське посвідчення. Під час спілкування з водієм було виявлено наявність ознак алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору Drager Alcotest 6820 або в закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. З метою фіксації факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було залучено двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 було заявлено клопотання про оголошення перерви з метою виклику та допиту в якості свідка особи, яка керувала транспортним засобом. Дані щодо цієї особи ОСОБА_1 суду не було оголошено, зазначено, що він самостійно забезпечить явку даної особи в наступне судове засідання.

Судом клопотання задоволено, оголошено перерву в судовому засіданні.

15 вересня 2022 року в судовому засіданні захисник зазначив, що явку особи не забезпечено з підстави оголошення в Україні воєнного стану та перебування такої особи поза межами країни.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху).

Відповідно до п. 2, 7, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу хорони здоров`я.

Стаття ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287881 від 07 листопада 2021 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, в присутності двох свідків;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд у закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду.

Надані в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником пояснення відносно того, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, а лише стояв поруч з автомобілем, коли до нього підійшли працівники поліції, суд оцінює критично та зазначає, що цей факт спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 здійснював керування відповідним транспортним засобом до зупинки його працівниками поліції.

Надані в судовому засіданні пояснення, допитаних в якості свідків поліцейських, є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою та з обставинами, викладеними у рапорті поліцейського та протоколі про адміністративне правопорушення, не містять будь-яких суперечностей або ознак умисної обмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її умисного переслідування з особистих мотивів, зважаючи на що не викликають у суду будь-яких сумнівів у їх достовірності.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора вбачається, що під час роз`яснення поліцейським підстав зупинки транспортного засобу, порядку проходження огляду на стан сп`яніння та складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 не було виражено заперечень щодо факту керування автомобілем та факту вживання алкогольних напоїв.

Також на відеозаписі міститься пояснення особи, яка представилась працівникам поліції як приятель ОСОБА_1 та під час словесної перепалки з поліцейськими зазначив, що їх з приятелями було незаконно затримано. Працівником поліції пояснено, що дану особу не затримано та він може бути вільним. На вказані роз`яснення поліцейського особа зазначила, що не може піти, оскільки він їхав в транспортному засобі разом з приятелями, однин з яких є ОСОБА_1 , якого затримано. Оскільки транспортний засіб був не під його керуванням, він не бажає іти пішки.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис нагрудного відеореєстратора, суд вважає, що надані ОСОБА_1 пояснення є суперечливими та такими, що спростовуються обставинами, які зафіксовані на відеозапису.

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287881 від 07 листопада 2021 року.

Зазначені вище докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративному матеріалі відсутні докази, які б їх спростовували.

Стосовно посилань захисника на висновки Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, відповідно до яких лише свідчення службової особи, не може вважатися об`єктивним та достатнім доказом у справі, а також щодо недопустимості цих доказів, оскільки поліцейські проходять публічну службу, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 251 КУпАП встановлений перелік джерел доказів, який не є вичерпним, оскільки містить формулювання «будь-які фактичні дані». КУпАП не містить такого критерію як недопустимість доказів, зважаючи на що суд не вбачає правових підстав для відхилення показань поліцейських, допитаних в якості свідків, лише з тієї підстави, що вони є службовими особами.

Правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а суд не приймає до уваги, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин у справі та іншого правового регулювання щодо оскарження особою постанови поліцейського як індивідуального адміністративного акту. До розгляду протоколу про адміністративне правопорушення застосовуються норми КУпАП, а не КАС України, які є відмінними за критерієм оцінки доказів у справі та характером регулювання спірних правовідносин.

Правовими нормами, викладеними в КУпАП не заборонено прийняття в якості допустимого доказу показань поліцейських, допитаних в якості свідків.

Оцінюючи інші доводи та аргументи ОСОБА_1 та його захисника, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287881 від 07 листопада 2021 року.

По справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 33-35 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст. ст. 4, 9 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Поволяєва