Справа 556/830/22
Номер провадження 3/556/480/2022
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 року. Суддя Володимирецький районний суд Рівненської області Котик Л.О., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , пенсіонер, -

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

5 травня 2022 року поліцейським СРПП №1 відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №184655 відносно ОСОБА_1 про те, що 04.05.2022 року, о 23.39 год. на відрізку дороги Т1808 між с. Полиці та смт. Рафалівка, останній керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, різка зміна шкіряного покриву обличчя). Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного засобу газаоналізатора Алкотест 6810 Драгер та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 4 травня 2022 року, близько 22.30 год. вечора рухався по а/д Полиці-Н.Рафалівка власним автомобілем "Мерседес Спрінтер", де його зупинили працівники поліції, запитали чий автомобіль і чи вживав алкогольні напої. Відповів, що нічого не вживав. Поліцейський сказав йому, що він випивший, оскільки є зовнішні ознаки сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, запропонували продути в газоаналізатор Драгер. Він не погодився, оскільки в нього хворе серце, вживає медичні препарати, а почервоніння обличчя - це алергічна реакція від препарату. Наполягав поїхати в лікарню. В медичному закладі запропонували продути в алкотестер Драгер, на що він відмовився, пояснив лікарю, шо вживає медичні препарати, хворіє. Наполягав на здачі крові для лабораторного дослідження, так як хворіє на гіперотонічну хворобу і вживає лікарський препарат «Кралонін», який згідно інструкції містить 45% об.етанолу (алкоголю), проте у рекомендованій дозі не впливає на здатність керувати автотранспортом або іншими механізмами. Лікар візуальний огляд на стан сп`яніння теж не проводив, пояснила , що кров здається тільки після ДТП, в обов`язковому порядку. Хотів добровільно здати аналіз крові для достовірного визначення вмісту алкоголю в крові, зазначивши поважну причину прийом ліків, частинки яких залишаються в порожнині роту і дали б позитивний результат газаоналізатора Драгер. Зазначена поведінка була розцінена як відмова від проходження огляду і складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що він відмовився продувати саме в технічний пристрій Алкотест 6810 та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а навпаки наполягав на його проведені у спосіб, передбачений Інструкцією, а саме запропонував взяти в нього аналіз крові, однак такого огляду в закладі охорони здоров`я йому проведено не було.

Просив суд закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки погоджувався на огляд, шляхом здачі аналізу крові, спиртних напоїв не вживав..

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адмінправопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст. 266 КпАП України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція N 1452/735).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

У відповідності до пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 6 Розділу 1 Інструкції N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Порядок дій працівників поліції при оформленні поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення визначений також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 N 1395 (далі - Інструкція N 1395).

Розділом 10 Інструкції N 1395 визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КпАП України. У пунктах 4, 6, 7 цього Розділу зазначається, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння визначена також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103. Згідно з п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Вище зазначені положення чинного законодавства вказують на те, що огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягають особи, які керують транспортним засобом, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння насамперед проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я і для його проведення поліцейський видає відповідне направлення. Підставою для проведення огляду на стан сп`яніння є наявність у водія таких ознак алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з Розділом 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан алкогольного сп`яніння складається лікарем на підставі акта медичного огляду, форма якого передбачена додатком 3 до цієї Інструкції.

За змістом акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (додаток 3 до Інструкції N 1452/735), лікар повинен встановити зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо), визначити стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, визначити стан вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча), пульс, артеріальний тиск, ністагм при погляді вбік, рухову сферу, міміку, ходу (поза Ромберга (описати), точні рухи (підняти монету з підлоги, пальце-носова проба), запах алкоголю з рота, використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, провести таке обстеження ще через 20 хв.

Проте, досліджений судом відеозапис не містить відомостей, що лікар, на якого покладено обов`язок провести огляд водія у медичній установі, пропонував ОСОБА_1 вчинити відповідні дії для виявлення передбачених вищезазначеним актом станів з метою визначення в останнього стану алкогольного сп`яніння (поза Ромберга, пальце-носова проба), а ОСОБА_1 від виконання відповідних запропонованих лікарем дій відмовився. На відеозаписі відсутні відомості про те, що лікар пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням лабораторних досліджень.

Окрім того, вимога ОСОБА_1 щодо дослідження біологічного середовища шляхом використання його крові для встановлення стану алкогольного сп`яніння не суперечить положенням чинного законодавства і не може свідчити про те, що останній відмовився від огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння. В медичному закладі ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що не вживає алкогольні напої, однак хворіє та приймає лікарські препарати, а тому йому слід провести лабораторне дослідження на визначення стану сп`яніння, що буде дієвим та ефективним та визначить його стан.

Для підтвердження своє хвороби ОСОБА_1 долучив довідку №352 від 02.06.2022, видану КНП «Володимирецький ЦПМСД», де зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Рафалівській АЗПСМ, діагноз : гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 1, р-2 Синусова тахікардія, СН-0, ФК ІІ ст., хворий приймає кралонін; довідку №441 від 22.08.2022 КНП «Володимирецький ЦПМСД», про те, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Рафалівській А ЗПСМ, 24.02.2022 був на амбулаторному прийомі. Призначене лікування: кралонін. Згідно інструкції до призначених препаратів, кранолін в призначеній дозі не впливає на швидкість реакції при керуванні транспортним засобом.

Згідно п.п.12-13 розділу ІІІ Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Жодно із перелічених лабораторних досліджень ОСОБА_1 в медичному закладі не пропонували.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункти 8, 9 Порядку).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15 розділу ІІІ Порядку). З чого слідує, що діагноз встановлюється за результатами огляду на стан сп"яніння та лабораторними дослідженнями.

Відповідно ОСОБА_1 на законних підставах просив провести лабораторне дослідження - взяти аналіз крові і свідчить про те, що останній не відмовлявся пройти медичний огляд на стан сп"яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння в медичному закладі не складався, ( в матеріалах адміністративної справи відсутній), що є також порушенням процедури огляду на стан сп`яніння.

А як зазначено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними ( В даному випадку Висновок не складався).

Окрім того, дослідивши в судовому засідання додані до протоколу про адміністративне правопорушення оптичні диски, суд приходить до висновку, що вони складені із порушенням вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018).

Згідно п. п. 1 п. 2 розділ 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

За п. 2 Розділу 3 вказаної Інструкції, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Доданий до матеріалів справи диск з відеозаписом не є безперервним, на ньому містяться п"ять окремих відео файлів, що свідчить про порушення представником поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, записів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, в частині безперервної відео фіксації правопорушення. Окрім того, вказані відеозаписи події отримані з невідомих джерел, не в установленому порядку і в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на технічні засоби, за допомогою яких здійснювався даний відеозапис

Крім того, до протоколу долучені ще два ідентичні диски з файлами від 06.05.2022 «новая запись», на яких зафіксовано лише аудіозаписи, з яких вбачається, що невстановлені особи спілкуються між собою, однак згідно протоколу про адміністративне правопорушенян, серії ААБ №184655 дата вчинення адміністративного правопорушення - 04.05.2022, що також не може бути належним та допустимим доказом по справі.

А як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а , якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Також на відеозаписі не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст. 268КУпАП.

А згідно ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом .

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях247і280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Подібний висновок суду ґрунтується на положеннях ст.19 ч.2 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також і на вимогах ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію», з яких вбачається, що органи Національної поліції в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також працівниками поліції допущено порушення порядку оформлення матеріалів справи, а саме в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а також не вказано на якому носії він долучений до матеріалів справи (в протоколі тільки зазначено, що додається фото-відео фіксація), а як зазначено в постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 13.02.2020 по справі 524/9716/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є неналежним доказом, якщо в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

На підставі вищенаведеного, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі не підтверджені.

Крім того, суд взяв до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумції невинуватості, всі сумніви щодо винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Також, європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 (п.43), «Берктай проти Туреччини» від 01.03.2001 року (п.127), неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03 від 15.05.2008 року) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі N 15175/89 «Аллене де Рібермон проти Франції» (Allenet De Ribemont v. France), Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що належних і допустимих доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, суду не надано.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено в ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах проадміністративні правопорушенняє: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.(ст.245 КУпАП)

А як зазначено в ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 252, 266, 278, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: Котик Л.О.