Справа № 127/4405/22
Провадження № 3/127/1203/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30.01.2022 о 02 год. 31 хв. в м. Вінниці по проспекту Юності 14а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольсваген Пасат Б7 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія, в медичному закладі КНП «центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР». Висновок № 0125 від 30.01.2022 результат позитивний, алкотест 6820 1.62%о, алкотест 6820 1.66%о. Тобто, водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

В зв`язку з цим на підставі ст. 268 КУпАП, та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_1 адвокатДмитрійчук А.А. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 провину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнає, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не керував транспортним засобом. Також, захисник подала письмові пояснення/заперечення зазначивши, що працівниками поліції були порушені вимоги Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також порушені вимоги Постанови КМУ про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також при проведенні освідування на стан сп`яніння лікарем було порушено процедуру проведення такого освідування, оскільки не надана роздруківка аналізів обстеження проведенених на газоаналізаторі та відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського щодо показників газоаналізатора, тому результати алкотесту є неправдивими, а Висновок № 0125 від 30.01.2022 є недійсним. Крім того, жодного доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів не долучено. Також зазначила, що з долученого до матеріалів справи відеозапису видно лише як до транспортного засобу Фольсваген Пасат Б7 д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть на стоянці, підходять працівники поліції та починають спілкуватися з ОСОБА_1 , момент перебування ОСОБА_1 в медичному закладі, де лікар озвучує результат тесту та надає Висновок. Інших обставин даної події відеоматеріали не містять (момент зупинки транспортного засобу, момент де ОСОБА_1 проходить освідування, результати газоаналізатора). Окрім цього, відеозапис містить розбіжності у часі із даними, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, в протоколі зазначено час вчинення правопорушення 02.31 год., однак відповідно до відеозапису початок фіксації правопорушення відбувся о 02.15 год. Таким чином, вищезгаданий відеозапис також не є належним та допустимим доказом, який підтверджує вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також звернула увагу на те, що ОСОБА_1 являється інвалідом 3 гр. внаслідок перенесеної важкої ЧМТ, хворіє з 2001 року та стан ОСОБА_1 30.01.2022 був викликаний не тим, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тим що у нього відбулось чергове погіршення стану здоров`я, що може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який на той час перебував разом з ОСОБА_1 . Вважає, що ці та інші порушення, викладені в письмових поясненнях, слугують підставою для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову дачі показань та дачі завідомо неправдивих показань, в судовому засіданні зазначив, що з ОСОБА_4 перебуває в дружніх відносинах. Приблизно о 20:00 20:20 год. 30.01.2022 ОСОБА_1 подзвонив до нього та попросив допомогу. Він приїхав до нього та побачив, що ОСОБА_1 сидить в машині, в машині пробите колесо, а ОСОБА_1 погано себе почуває. ОСОБА_1 попросив сходити до аптеки за ліками, оскільки в нього дуже болить голова. У ОСОБА_1 періодично бувають сильні головні болі, внаслідок перенесеної колись ЧМТ. Вони поговорили та він пішов. По дорозі в аптеку він побачив, що до ОСОБА_1 під`їхала поліцейська машина. Коли він повернувся з аптеки, машина стояла на місці, а ОСОБА_1 не було. Він зателефонував до ОСОБА_1 та останній повідомив, що він поїхав з працівниками поліції.

В судовому засіданні також оглянуто відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано як працівники поліції підходять до щойно зупиненого транспортного засобу, який перебуває в заведеному стані та чоловік, який перебуває на місці водія, на запитання поліцейських, відповідає, що він щойно їхав за кермом автомобіля по Хмельницькому шосе та при паркуванні зачепив заднім колесом автомобіля бордюрний камінь. Зазначає, що саме він керував транспортним засобом. Під час спілкування, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього водію було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовляється. Також водію запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження освідування, на що ОСОБА_1 погоджується

Заслухавши пояснення захисника адвоката Дмитрійчук А.А., пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Судом встановлено, що 30.01.2022 відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Освідування проводилося у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР». Висновок № 0125 від 30.01.2022 результат позитивний, алкотест 6820 1.62%о, алкотест 6820 1.66%о.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364005 від 30.01.2022, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0125 від 30.01.2022, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги пояснення захисника Казнохи В.В. щодо невинуватості останнього та проведення процедури освідування з порушенням норм чинного законодавства, так як дані пояснення спростовуються матеріалами справи.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначається «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/2785.

Відповідно до п. 12 Розділ ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Розділ ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 15 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до п. 16 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Пунктом 22 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Суд звертає увагу на те, що для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 проведено за допомогою технічних засобів «Алкотест-6820». В результаті дослідження визначено: 1.62 проміле та 1.66 проміле. Висновок: алкогольне сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР»: в результаті дослідження визначено: 1.62 проміле та 1.66 проміле. Висновок: алкогольне сп`яніння.

На зауваження захисника щодо відсутності роздруківки результатів вимірювання приладом «Drager Alcotest 6820» суд зазначає, що необхідність такої роздруківки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачена. Всю інформацію про результати проведених вимірювань лікар зазначає у акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на підставі якого в подальшому видається висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

На підставі досліджених доказів, встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», пройшов огляд і за результатами такого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

ОСОБА_1 акт та висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0125 від 30.01.2022, з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, а тому підстав вважати, що було порушено порядок проведення огляду, у суду немає.

Щодо доводів захисника про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, суд зазначає наступне.

Так, суд погоджується із доводами захисника, що відеозапис правопорушення поліцейськими здійснений частково, проте зазначена обставина на правильність висновків суду не впливає, адже відеозапис події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП. Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Суд відхиляє довід захисника про те, що відеозапис правопорушення розпочинається о 02 год. 15 хв., а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 год. 31 хв., адже це не є обставиною, яка суттєво впливає на правильність вирішення справи, та може бути пояснена неправильним налаштуванням часу на нагрудній камері або годиннику інспектора поліції.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений в судовому засіданні, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Також, суд відхиляє доводи захисника щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , адже це не заперечується самою особою, що зафіксовано на відеозаписі.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Щодо зазначення захисником про те, що ОСОБА_1 являється інвалідом 3 гр. внаслідок перенесення важкої ЧМТ та хворіє з 2001 року, проходить лікування починаючи з 2016 року в КП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко» на денному стаціонарі в неврологічному відділенні, що підтверджується копіями виписок та стан ОСОБА_1 30.01.2022 був викликаний не тим, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тим що у нього відбулось чергове погіршення стану здоров`я, суд зазначає наступне.

Так, дослідивши копії витягів з медичної карти хворого денного стаціонару поліклініки, наданих суду стороною захисну, суд встановив, що ОСОБА_1 з 2016 року періодично перебуває на лікуванні в денному неврологічному стаціонарі КП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенко». В 2018 році ОСОБА_1 встановлений супутній діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик ІІІ. Вказаний супутній діагноз наявний і в квітні 2022 року. Разом з тим, згідно «Наказу про затвердження Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» N 299 від 24.12.99, особа не може бути допущена до керування транспортних засобів - автомобілів, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми (Категорія «В»), в разі наявності у неї гіпертонічної хвороби II-III ст.: питання про допуск осіб з гіпертонічною хворобою I ст. вирішується індивідуально.

Таким чином, суд вважає, що при наявності вказаних у клопотанні та копіях медичних карток захворювань, ОСОБА_1 взагалі не мав бути допущений до керування транспортним засобом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд не вбачає, а тому клопотання адвоката Дмитрійчук А.А., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту не спростовуються, оскільки не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ПДР України з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 вперше вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, суд вважає за доцільне, застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 130, 283, 284, 294 КУпАП, ст. ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: