Справа № 162/209/22
Провадження № 3/162/124/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 адвоката Клубука О.П.,

розглянувши справу, що надійшла із ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.2022 року серії ДПР18 №483301 ОСОБА_1 цього дня о 00 год 45 хв в смт Любешів по вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ-2109, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер-6810 та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в режимі безперервної відео зйомки на боді-камеру №40. У зв`язку з вказаним ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що разом зі свідком ОСОБА_2 поїхали по цигарки на заправку, після чого завіз останнього в с.Рудка. Коли повертався назад, його зупинили поліцейські на блок-посту, показав документи і поїхав далі. Проїхавши кільце, його знову зупинили інші поліцейські. Його права поліцейські не роз`яснювали. Дихати у Драгер відмовився. Їхати на приймальне відмовлявся, оскільки їхати разом з ними туди не хотів, після чого поліцейські сказали, що вдягнуть на нього наручники. Потім поїхали у відділення поліції, де довго складали документи, однак він їх не підписував. Направлення на огляд йому не надавали, в медичний заклад не їздили. Протокол про затримання не складався. Вказав, що у разі визнання його винуватим, не матиме змоги сплатити штраф одноразовим платежем, оскільки не має роботи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Клубук О.П. вказав, що протокол щодо ОСОБА_1 складений у незаконний спосіб, оскільки при цьому останнього було затримано, однак відповідний протокол не складався та було порушено його право на захист, що відображено і на відеозаписі. Також, протокол містить виправлення у часі його складання та складений не на місці зупинки транспортного засобу. Крім цього, поліцейські не встановили правильні анкетні дані ОСОБА_1 та свідка, зазначеного в акті огляду, так як в документах невірно вказано їх місце проживання. Також відеозапис, доданий до протоколу не є безперервним, що може свідчити про технічне втручання в нього. Просив відстрочити сплату штрафу ОСОБА_1 в разі, якщо суд прийде до висновку про його винуватість, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, що встановлено при зверненні останнього за безоплатною вторинною правовою допомогою.

Також, у поданих до суду письмових поясненнях адвокат зазначає, що в даному випадку наявне порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки останній на проходження такого огляду в медичний заклад не направлявся, про що свідчить направлення, яке міститься в матеріалах справи, що не містить дати і часу його видачі, підпису ОСОБА_1 та не вручалось останньому.

Свідок ОСОБА_3 , поліцейський СРПП №1 ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суду повідомив, що перебуваючи в наряді, під час комендантської години був виявлений та зупинений транспортний засіб ВАЗ білого кольору. У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6810, на що останній відмовився. Після цього йому було запропоновано проїхати в медичний заклад, на що водій також відмовився. Згодом, разом з особою, вони проїхали до відділення поліції з метою безпеки осіб, оскільки діяла комендантська година, для опитування щодо обставин події та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП згідно ст.33 ЗУ «Про національну поліцію», де і складався протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне затримання не складався. Особу встановлювали на підставі закордонного паспорту. Дані про місце проживання особи встановили по витягу з бази даних та зі слів особи. Анкетні дані свідка ОСОБА_2 встановлювали зі слів останнього. ОСОБА_1 відмовився від підпису будь яких документів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є самостійною складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483301 від 26.02.2022 року, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.02.2022 року, рапортом поліцейського СРПП В.Шпанчика, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , фото-, відео- та іншими матеріалами справи.

Щодо зауважень адвоката з приводу невірного зазначення місця проживання ОСОБА_1 у протоколі, суд зауважує, що особа останнього встановлювалась працівниками поліції на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон (копія якого наявна в матеріалах справи) та витягу з бази даних щодо особи, та як вбачається з доданого відеозапису, ОСОБА_1 особисто вказував зазначену у протоколі адресу.

Щодо відсутності у направленні на огляд водія, слід зазначити, що факт відмови від проходження огляду підтверджується іншими наявними у матеріалах справи доказами, тому складання даного документу 26.02.2022 року не ставиться судом під сумнів, оскільки в судовому засіданні не доведено іншого.

Доводи, зазначені адвокатом Клубуком О.П. у письмових поясненнях, судом розцінюються критично, як спосіб захисту, оскільки положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не вимагають вручення направлення на огляд водія порушнику, а Додаток 1 до Інструкції не містить графи для підпису порушника про вручення йому такого направлення.

За таких обставин, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги вимоги розділу першого Правил дорожнього руху, де зазначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом та має відповідне посвідчення водія, та п.28 Постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14 із змінами, внесеними постановою Пленуму від 19.12.2008 за №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті», згідно якого суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами, що встановлено із наявного в матеріалах справи рапорту поліцейського СРПП В. Шпанчика.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 діяння та всі обставини справи, вважаю, що останньому потрібно обрати стягнення за санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу.

Разом з тим, суд враховує, обставини які були встановлені в судовому засіданні, а саме клопотання ОСОБА_1 відстрочити сплату штрафу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Вказане підтвердив представник останнього - адвокат Клубук О.П., який вказав, що дані обставини були встановлені та перевірені під час звернення ОСОБА_1 за вторинною безоплатною правовою допомогою.

Частиною 2 ст. 301 КУпАП передбачено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, КУпАП передбачає право суду застосувати відстрочку виконання постанови, за наявності для цього підстав, в тому числі щодо стягнення штрафу, але не визначає порядку і строків застосування такої відстрочки. Положення про відстрочку виконання постанови до одного місяця застосовуються виключно до стягнень, відмінних від штрафу.

Хоча за національним законодавством існує чітке розмежування між адміністративною і кримінальною відповідальністю, норми КУпАП так само як і Кримінального кодексу України мають каральний характер, і санкції у виді штрафів за деякі адміністративні правопорушення навіть перевищують розміри штрафів за злочини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував про розповсюдження гарантій ст. 6 Конвенції у її кримінальній частині на осіб, які обвинувачуються у вчиненні адміністративних правопорушень («Лучанінова проти України», «Гурепка проти України»). Таких же висновків дотримується комітет ООН з прав людини при застосуванні статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Нормами Кримінального кодексу України передбачено право суду розстрочити сплату штрафу до одного року з урахуванням майнового стану особи (ч. 4 ст. 53 КК України).

Як відстрочка так і розстрочка виконання штрафу мають на меті дотримання розумної пропорційності між накладеним стягненням і конкретним становищем особи, щоб таке стягнення не було завідомо надмірним тягарем, і було можливим до виконання.

Суд враховує, що сума штрафу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вказаному конкретному випадку для особи, яка притягається до відповідальності є значною, оскільки судом встановлено, що таке стягнення буде завідомо надмірним тягарем для ОСОБА_1 , а тому унеможливить належне його виконання.

Таким чином, оскільки положення КУпАП передбачають право суду застосувати відстрочку виконання постанови у виді штрафу, відсутність деталізації порядку і строку її застосування не можуть нівелювати право на відстрочку виконання загалом, і тому суд вважає справедливим врахувати майновий стан особи і застосувати відстрочку виконання постанови у справі в частині стягнення штрафу на строк шість місяців.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, на користь держави із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відстрочити виконання постанови у частині накладення штрафу на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 28.09.2022 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ