КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/7277/22Головуючий у І інстанції: Ясельський А.М.
Провадження №33/824/2310/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Чмеля І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Чмель І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 незаконно позбавлено права керування транспортними засобами, оскільки останній постановою Дарницького районного суду м.Києва від 03.02.2021 року був позбавлений такого права, а тому на момент подій 06 травня 2022 року не мав права на керування транспортними засобами, як і не має на даний час.

Звертає увагу суду, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Крім цього вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ідентичними між собою та не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Зазначає, що після того як ОСОБА_1 було доставлено до відділку поліції, поліцейськими йому були спричинені тілесні ушкодження, у зв`язку із чим останній просив викликати швидку допомогу. Проти проведення його огляду на стан сп`яніння після освідування лікарями швидкої медичної допомоги не заперечував, а тому висновки суду про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають фактичним обставинам провадження.

За результатами апеляційного перегляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Чмеля І.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 06 травня 2022 року о 20.00 год. керував транспортним засобом «Грейт Вол» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Леся Курбаса, 18 в місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що в установленому судом місці та час керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного працівниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушена мова). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився.

Викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який міститься в матеріалах справи і з якого вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та наслідки відмови від його проходження. На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 ухилявся.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень працівниками поліції, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться та не перевіряються, оскільки дана обставина не підтверджується належними та допустимими доказами, а також не є предметом розгляду в даному провадженні.

Доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння також є необґрунтованими, оскільки положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, проте від проведення такого огляду ОСОБА_1 ухилився.

Всупереч доводам захисника, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, оскільки містять логічні та послідовні пояснення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме засвідчують факт керування ОСОБА_1 автомобіля з ознаками сп`яніння. Крім цього, дані свідки були допитані в суді першої інстанції, в ході якого підтримали надані ними раніше пояснення.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що висновки суду про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти проведення його огляду на стан сп`яніння, проте бажав зробити це лише після його освідування лікарями швидкої медичної допомоги. Як вбачається із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, проте від проходження огляду він відмовився. Проходження такого огляду за умови попереднього освідування лікарями швидкої медичної допомоги не ґрунтується на положеннях закону.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції, постановляючи рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, не врахував той факт, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 03.02.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

За інформацією заступника начальника УПП у місті Києві Євдокимова Д. від 10.08.2022 року, станом на 09.08.2022 року ОСОБА_1 не має права керування, оскільки не пройшов переекзаменування в сервісному центрі.

Відповідно до пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відтак, суд першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вправі був застосовувати адміністративне стягнення щодо нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним змінити рішення суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, виключивши з резолютивної частини оскаржуваної постанови рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік.

З цих підстав апеляційна скарга захисника Чмеля І.М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чмеля І.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік - змінити.

Виключити з резолютивної частин постанови рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз