ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/2003/21 Номер провадження 33/814/354/22Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10 квітня 2021 року о 09 год. 20 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку зі своєю племінницею ОСОБА_2 , під час якої висловлювалася в її адресу грубою нецензурною лайкою, спричинивши останній емоційну невпевненість та завдавши шкоду її психологічному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Також 08 квітня 2021 року о 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку зі своєю племінницею ОСОБА_2 , під час якої висловлювалася в її адресу грубою нецензурною лайкою, спричинивши останній емоційну невпевненість та завдавши шкоду її психологічному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, апелянт звертає увагу, що між заявницею ОСОБА_2 , яка є її племінницею та нею склалися тривалі неприязні відносини. Остання, разом зі своєю матір`ю чинять протягом тривалого часу психологічний тиск, провокують сварки та застосовують залякування шляхом висловлювання різноманітних прокльонів в адресу її престарілої матері ОСОБА_3 , яка проживає поруч з їх будинком ( АДРЕСА_2 ), в зв`язку з чим вона вимушена була вчергове звернутися до ОСОБА_2 з вимогою перестати чинити тиск на матір.

Вважає не доведеною вказівку про перебування ОСОБА_2 в стані емоційної невпевненості, як то зазначив працівник поліції в протоколах про адміністративне правопорушення.

Натомість вказує, що саме ОСОБА_2 чинить тиск, сварки, які супроводжувались рукоприкладством, внаслідок яких 10.04.2021 їй було спричинено тілесні ушкодження, що змусило її звертатись за медичною допомогою в заклади здоров`я та проходити судово-медичну експертизу.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінюючи викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не були враховані в повній мірі.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП чинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи з тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

У даному випадку протоколи відносно ОСОБА_1 складено без врахування вищевказаних вимог Закону.

Так, у адміністративному протоколах зазначено, що 08.04.2021 о 10:00 год. та 10.04.2021 о 09:20 год. ОСОБА_4 1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася грубою нецензурною лайкою на адресу своєї племінниці ОСОБА_2 , що призвело до емоційної невпевненості останньої, що було кваліфіковано працівниками поліції як ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП.

Як зазначалося вище, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

З викладених у протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 обставин щодо суті порушення не вбачається складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки формулювання "виражалась грубою нецензурною лайкою" не підпадає під ознаки складу інкримінованого правопорушення, а відноситься до диспозиції ст. 173 КУпАП.

У вказаних протоколах про адміністративне правопорушення не відображено всіх необхідних ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, відповідальність за яке визначено ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З пояснень наданих працівникам поліції Щербак Н.С. вбачається, що 08.04.2021 та 10.04.2021 у заявниці виник конфлікт зі своєю тіткою ОСОБА_1 , в ході якого остання виражалася на її адресу грубою нецензурною лайкою.

З відібраних пояснень ОСОБА_4 , остання вказувала, що за адресою АДРЕСА_2 мешкає її мати ОСОБА_3 , до якої вона періодично приїздить з м. Харкова. В сусідньому житловому будинку за алресою - АДРЕСА_3 , мешкає її племінниця ОСОБА_2 , з якою у ОСОБА_4 склалися тривалі неприязні відносини, та яка своїми прокльонами 08.04.2021 погрожувала довести її до самогубства.

Матеріалами справи доводиться, що 10.04.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникла чергова сварка, в ході якої остання завдала притягнутій тілесні ушкодження.

Спричинення тілесних ушкоджень стали підставою для звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів та реєстрації кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України (побої і мордування).

Згідно довідки КНП ЦМЛ Піщанської Богоматері, ОСОБА_4 зверталася до медичного закладу 10.04.2021 та їй було поставлено діагноз ушиблено-різані рани лоба справа, щелепової ділянки справа.

Зазначені обставини доводяться зібраними по справі доказами, яким судом першої інстанції не було надано відповідної правової оцінки.

Таким чином, сварки, які мали місце 08.04. 2021 р. та 10.04.2021 р. є наслідком тривалих неприязних відносин між ОСОБА_1 та її племінницею ОСОБА_2 , які супроводжувались взаємними образами, у зв`язку з чим не можуть розглядатись як скоєне правопорушення в розумінні ст. 173-2 КУпАП.

При прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_4 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність та допустимість доказів вини останньої у вчиненні домашнього насильства.

Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_4 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Беручи до уваги встановлені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях притягнутої ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню з закриттям провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2021 скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна