Справа № 345/1188/22
Провадження № 33/4808/500/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2022 о 06.15 год. в м. Калуш по вул. Литвина, водій ОСОБА_1 керував т/з Cherry Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер», результат 0,66 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, яка підлягає скасуванню.

Апелянт наголошує на порушення судом його прав, як особи яка притягається до відповідальності, оскільки судом прийнято оскаржувану постанову без його участі, що позбавило його можливості реалізувати гарантовані йому законом права.

Зазначає, що судом його не було повідомлено про час та місце розгляду справи. Йому було відомо, що суддя перебуває у відпустці і він очікував повідомлення суду про час розгляду справи. 27.07.2022 року його адвокатом було подано заяву в суд про стан розгляду справи, після чого стало відомо, що розгляд справи відбувся 21.07.2022 року. Таким чином, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що позбавило його можливості подати заперечення щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказує, що він повністю не згідний з тим, що 07.05.2022 року о 06.15 год. в м. Калуш по вул. Литвина, керував транспортним засобом Cherry Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначив, що огляд на визначення стану сп`яніння пройшов на вимогу працівника поліції. Права йому не були роз`яснені, як і не роз`яснено, що він міг відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, або зразу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Вказує, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оформити направлення до медичного огляду та забезпечити доставку в заклад охорони здоров`я.

Звертає увагу на те, що на направленні в медичний заклад відсутній його підпис, що є підтвердженням про не роз`яснення йому працівником поліції про можливість проходження огляду у медичному закладі. Направлення йому не вручалось та складено його формально.

Апелянт наголошує на тому, що при ньому не було розпаковано мундштук, в який він дмухав, та за допомогою якого пройшов огляд на стан сп`яніння. Прилад Драгер він продував тричі. За першим продуттям прилад показав 0 проміле, за другим разом результат огляду показав 0.7 % проміле. Після чого поліцейським взято інший мундштук і він втретє продув прилад Драгер, результат якого показав 0.6 проміле. Зазначає, що заперечував проти отриманого результату огляду та вказав поліцейським про несправність приладу Драгер, на що працівник поліції повідомили, що автомобіль заберуть і оформлять протокол за відмову у проходженні огляду, або ж він підписує протокол і їде собі дальше, а в суді відбудеться розгляд справи.

Апелянт вказує на те, що огляд щодо нього було проведено з порушенням вимог закону. Протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, в якому зазначені обставини правопорушення, не може слугувати єдиною підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності без наявності інших належних та допустимих доказів його вини.

Таким чином, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який повинен вважатися недійсним.

За наведених обставин, постанова суду ухвалена без надання належної оцінки сукупності доказів, які наявні в матеріалах справи.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі та участі його захисника, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд також виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до Калуського міськрайонного суду для розгляду 16.05.2022 року, розгляд яких було призначено на 30.05.2022 року(а.с.8).

В судове засідання 30.05.2022 року ОСОБА_1 не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, внаслідок чого судом розгляд справи було перенесено на 13.06.2022 року, про що завчасно та належним чином було повідомлено ОСОБА_1 (а.с.10).

26.05.2022 року судом була зареєстрована заява адвоката Іванів О.Б. про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 не міг забезпечити його явку в судове засідання (а.с.11). до заяви ОСОБА_2 долучив ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 (а.с.12).

В день призначення справи до розгляду 13.06.2022 року адвокат Іванів О.Б. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в іншій справі іншим складом суду (а.с.13).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано підтверджуючих даних про зайнятість в іншій справі іншим складом суду о 08.45 год.13.06.2022 року.

Наступне судове засідання судом було призначено на 21.07.2022 року, якого і було ухвалено оскаржувану постанову суду.

В мотивувальній частині постанови судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.07.2022 року зазначено, що у судове засідання правопорушник не з`явився.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом матеріалів справи свідчить про те, що розгляд справи неодноразово відкладався саме з метою забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б. в судовому засіданні і надання йому можливості організувати захист його прав та інтересів в суді.

Згідно постанови суду від 21.07.2022 року у справі ухвалено рішення за відсутності правопорушника, який був обізнаний про те, що в провадженні суду перебуває на розгляді провадження щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та неодноразово не з`являвся до суду з причин, поважність яких не було доведено належним чином.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 призначався судом неодноразово, а саме : 30.05.2022 року, 13.06.2022 року та 21.07.2022 року. В призначені судові засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про дати та час призначення справи до розгляду, та не повідомив суд про причини свої не явок, а також ним не заявлено клопотань про відкладення розгляду справи, що стало правовою підставою для прийняття судом постанови за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник дійсно можуть заявляти клопотання перед судом про відкладення розгляду справи, якщо існують поважні причини, які не дозволяють їм приймати участь у судовому засіданні.

Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливість приймати участь у судовому засіданні не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В день ухвалення судового рішення, судом було надіслану ОСОБА_1 копію постанови суду для відома, про що свідчить супровідний лист суду (а.с.17).

27.07.2022 року захисником адвокатом Іванів О.Б. подано заяву до суду про стан розгляду справи (а.с.24), на що судом надано відповідь 28.07.2022 року за №345/1188/22 (а.с.25).

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Зокрема, ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.05.2022 (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4), показами газоаналізатора «Драгер», результат 0,66 проміле (а.с. 1), матеріалами відео фіксації (а.с. 6).

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031938 від 07.05.2022 року водій ОСОБА_1 07.05.2022 о 06.15 год. в м. Калуш по вул. Литвина, керував т/з Cherry Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер 6810», результат 0,66 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП старшим сержантом поліції Колідій Т.П., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Калуш, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 та спростовує його доводи в апеляційній скарзі про не роз`яснення йому працівником поліції його прав у відповідності до вимог закону.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали адміністративної справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не вилучалось посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, про що свідчить власноручний підпис апелянта. Дані посвідчення водія ОСОБА_1 було встановлено за допомогою додатка ДІЯ, про що вказано в протоколі.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, в яких зазначив, що вчора випив 0.5 пива після чого керував автомобілем, в медичний заклад проїхати на додаткове продуття приладу не буде, з результатом приладу Драгер згідний.

Таким чином, твердження апелянта про не роз`яснення йому працівником поліції щодо додатково проходження огляду в медичному закладі спростовані поясненням правопорушника ОСОБА_1 в протоколі, які ним написані власноручно. Окрім того, у відповідності до пояснення апелянта останній погодився із результатом огляду, який було проведено за допомогою приладу Драгер, результат 0.66 % проміле та відмовився від додатково проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено під його підпис.

Окрім того, в протоколі ОСОБА_1 додатково власноручно зазначив, що автомобіль залишений по місцю зупинки і він зобов`язується ним не керувати, керування автомобілем передано ОСОБА_3 під його підпис та із зазначенням в протоколі даних посвідчення водія ОСОБА_3 .

Слід зауважити, що додаткові пояснення написані ОСОБА_1 власноручно та ним же підписано.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Окрім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог закону проходження огляду особи на стан сп`яніння не передбачає проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Працівник поліції вправі сам вирішувати та обирати місце проведення огляду водія для визначення стану сп`яніння.

Доводи наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі спростовані даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031938 від 07.05.2022 року та апеляційний суд визнає їх такими, що направленні на уникнення відповідальності за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови та порушення координації рухів. Результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 0.66 % проміле. Огляд було проведено за допомогою приладу Алкотест 6810 ARBH-0603.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810 ARBH-0603. (а.с.1) тест №7041 в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 07.05.2022 року о 06 год. 25 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0.66 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 1).

В роздруківці приладу Drager Alcotest 6810 ARВН-0603 зазначено, що останнє калібрування приладу було 04.10.2021 року, що свідчить про правомірність його використанні у проведенні огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7817 чинне до 04.10.2021 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARВН-0603 (а.с.6).

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Суд першої інстанції обґрунтовано зіслався на долучені до матеріалів справи відеодокази, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З вищевказаних відеозаписів вбачається рух автомобіля Cherry Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого припар кувався на вимогу працівника пліції, до якого підійшли працівники поліції і за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Відеозаписом встановлено, що саме ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер , результат якого показав 0.66 % проміле. В ході розмови із працівником поліції ОСОБА_1 вказав, що попередній результат огляду показав 0.77 % проміле.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний відеозапис свідчить про те, що працівник поліції двічі проводив огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 та в обох випадках отримав позитивний результат огляду, однак долучив до матеріалів протоколу тільки докази, які підтверджують позитивний результат огляду 0,66 проміле.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника проте, що в результаті першого проходження огляду на стан сп`яніння було отримано негативний результат огляду, який свідчив, що водій перебуває у тверезому стані, оскільки в матеріалах провадження відсутні відповідні докази.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, носить неповний характер, не свідчать про необхідність визнання вищевказаного доказу недопустимим.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що сторони судового розгляду надають відповідні докази в тому обсязі, який вони вважають достатнім для доведення обставин на які вони посилаються.

Так, відеозаписом, який долучено до матеріалів справи зафіксовано згоду ОСОБА_1 щодо залишення транспортного засобу на місці зупинки, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 не висловлював зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду за допомогою приладу Драгер на визначення стану алкогольного сп`яніння, натомість на відеозаписі зафіксовано про повідомлення ОСОБА_1 результату огляду 0.66 % проміле.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні, апеляційний суд приймає до уваги обставини за яких було зупинено транспортний засіб та, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та пройшов огляд на визначення стану сп`яніння поліцейським за допомогою приладу Драгер.

Вважаю, що ОСОБА_1 не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським за допомогою технічного засобу не відповідав вимогам ст.266 КУпАП, а прилад Алкотест Драгер 6810 відповідає вимогам закону та пройшов калібрування відповідно до вимог закону.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 можливість пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та свідчать про те, що водій транспортного засобу повністю погодився із позитивним результатом огляду та не бажав його спростувати шляхом проведення повторного огляду у медичному закладі .

Зокрема, ОСОБА_1 власноручно вказав у протоколі про адміністративне правопорушеня, що згідний із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння та відмовляється проїхати до медичного закладу для проходження повторного огляду на визначення стану сп`яніння.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія, відповідно до якого водій ОСОБА_1 направлявся до Калуської ЦРЛ о 06.27 год. 07.05.2022 року у результаті наявності ознак: запах алкоголю з порожнини рота. У направленні зазначено, що огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складання відповідного направлення на огляд не є обов`язковим, оскільки за своїм правовим значенням вищевказаний документ є правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу і не повинен бути вручений водію транспортного засобу.

Так, апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу та місця проведення огляду на визначення стану сп`яніння не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції в порушення вимог законодавства було порушено вимоги проходження водія огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.

В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисником не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810 не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що що 07.05.2022 о 06.15 год. в м. Калуш по вул. Литвина, водій ОСОБА_1 керував т/з Cherry Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер», результат 0,66 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв