Справа № 459/134/22 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 33/811/773/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., при секретарі Левчуку А.-І.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бордюка М.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу з доповненнями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 17 червня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок на користь держави.

Згідно постанови, ОСОБА_1 15 січня 2022 року о 07.16 год. по пр.Шевченка,8 у м.Червонограді Львівської області керував автомобілем марки ЗАЗ 110307 з номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом медичного огляду №6, виданий 15.01.2022 КП «Червоноградська ЦРЛ», чим порушив п.2.9а ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вказує, що 15.01.2022р. поліцейські без будь-якої правової підстави визначеної ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», зупинили ТЗ під його керуванням.

Доказом цього є рішення Червоноградського міського суду від 10.02.2022р. у справі № 459/243/22 (копія рішення є в матеріалах справи), яким визнано протиправною та скасовано постанову інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області Зінько В. І. від 15.01.2022р. серії БАВ № 443555 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою мене притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за, якби, порушення вимог дорожньої розмітки 1.1. ПДР України та п.п. 8.5.1. ПДР України, що і слугувало підставою для зупинки ТЗ під моїм управляння.

Відтак, мова йде про безпідставне зупинення ТЗ під його управлінням, а відтак і про незаконність складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, який розглядається судом, оскільки він є похідним від підставності зупинки ТЗ.

У даній ситуації наданий суду відеозапис з місця зупинки ТЗ та в медичному закладі не в повній мірі відтворює події, переривається, є частковим, з початку затримання і до моменту складення протоколу, та знятий на мобільний телефон, а відтак є неналежним та недопустимим доказом вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, відеозапис не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, це нівелює доказове значення відеозаписів наданих поліцейськими

Звертає увагу суду, що Алкотестер Драгер 6820 за допомогою якого проводився поліцейськими огляд на місці зупинки ТЗ та Алкофор 505 за допомогою якого проводився поліцейськими мій огляд в медичному закладі є газоаналізаторами парів повітря що видихається людиною, і не є покажчиком рівня алкоголю в крові.

Ніякого лабораторного дослідження крові для виявлення рівня алкоголю в його крові в медичному закладі проведено не було, а лише, якби, зафіксовано за допомогою газоаналізатора Алкофор 505 рівень алкоголю в парах повітря яке ним видихалось 0, 797 %.

Таким чином, враховуючи той факт, що в медичному закладі не проводились лабораторні дослідження його крові на вміст алкоголю, висновок лікаря від 15.01.2022р. про якби знаходження мене в стані алкогольного сп`яніння є недійсним, так як відповідно до п. 22 розділу 3 названої Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Стверджує, що недійсними є і висновки проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою алкотестера Драгер 6820, оскільки сам огляд був проведений з порушення ч.2 ст. 266 КУпАП, так як він здійснювався у відсутність свідків яких поліцейські повинні були забезпечити через неможливість застосування технічні засобів відеозапису передбачених «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затв. наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, та не вели відеозапис безперервно як того вимагає Закон.

Крім того, вже проведення огляду в медичному закладі нівелює доказове значення огляду проведеного на місці зупинки ТЗ.

Підкреслює, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази знаходження його стані алкогольного сп`яніння, а тим більше в такому він не був, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бордюка М.Й., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у:протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170793 від 15.01.2022 року, результаті тестування технічного пристрою «Drager» на стан сп`яніння, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 - 0.63 %о, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.01.2022 року, висновком від 15.01.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом інспектора ВРПП Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Володимира Зінька від 15.01.2022 року, відеозаписами фіксації правопорушення, що знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 2.9.А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 7 розділу II Інструкції, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, водій вважається таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння за наявності показника, який перевищує 0,2 проміле і, відповідно, тільки тоді підлягає притягненню до відповідальності.

Як вбачається з результату тестування на алкоголь та акту огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів від 15.01.2022 року встановлено, що огляд на стані сп`яніння ОСОБА_2 було проведено на місці зупинки 15.01.2022 року о 07.18 приладом Alcotest «Drager» 6820 ARLJ - 0174, який показав результат 0,63 проміле.

Оскільки останній не був згідний з результатом проведеного огляду на місці зупинки, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КП «Червоноградська ЦРЛ», за допомогою приладу АЛКОФОР 505, результати огляду 0,797 проміле.

Факт проходження тестів зафіксовано відеозаписом та встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння, огляд на місці зупинки показав позитивний результат, з яким ОСОБА_1 був незгідний, та був направлений на огляд у медичний заклад.

Дані відеозапису узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому відсутні підстави вважати його неналежним доказом у справі, як про те зазначає апелянт.

Крім того, апеляційний суд підтримує висновки суду першої інстанції про те, що доданий до матеріалів відеозапис є доказом фіксації процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а не доказом вчинення самого адміністративного правопорушення. Такий є безперервний і не спростовує факту вчинення правопорушення. Щодо доводів про не значення виду технічного засобу, то ст. 256 КУпАП не передбачає вимоги про зазначення такого.

Посилання апелянта на відсутність свідків під час складання адміністративних матеріалів є безпідставними, оскільки згідно вимог ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи міститься відеозапис подій, які викладені в протоколі, а тому наявність свідків є необов`язковою.

Посилання адвоката на те, що огляд ОСОБА_1 у медичному закладі проводився із застосуванням приладу, який немає сертифікату відповідності, не знайшли свого підтвердження. На запит суду медичним закладом було надано копію сертифікату калібрування алкотестера Алкофор 505 серійний номер 05717 від 13.10.2021 року та свідоцтва про повірку, чинне до 15.02.2022 року, тобто чинне станом на день події 15.01.2022 року. Тому немає підстав вважати, що результати проведені за його допомогою не відповідають дійсності.

Крім цього, згідно пояснень ОСОБА_1 від 15.01.2022 р. (а.с.6) останній зобов`язався за кермо не сідати до повного витверезіння. В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив, що вказані пояснення ним надані, оскільки він був розгублений, проте, апеляційний суд розцінює дане твердження, як намір ухилитись від відповідальності.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» (OHalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу з доповненнями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 17 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук