Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.09.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Стасюк Ю. П.,

в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2021 року,
громадянин Чеської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Чеської Республіки, Гумполець (Humpolec), мешканець АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_1 ), не працюючий, паспорт громадянина Чеської Республіки для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 25.01.2018, виданий органом UMC Praha 22,
визнаний винуватим у порушенні митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 (сімнадцять тисяч гривень).
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
Згідно з постановою, 15.10.202, о 21 год 57 хв, у зону митного контролю дiлянки «в`їзд в Україну» митного посту «Ужгород-автомобільний" Закарпатської митниці, заїхав вантажний автомобіль «PEUGEOT», модель «BOXER», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 під керуванням гр. Чехії ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), який прямував з Чехії до України у приватних справах. Формою проходження митного контролю гр. Чехії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) обрав порядок проходження митного контролю смугою руху «червоний коридор». До митного контролю гр. ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) було подано паспорт гр. Чехії для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 25.01.2018, контрольний номерний талон (UZH.098283), технічний паспорт НОМЕР_4 та паспорт пасажира, яка разом з ним перетинала митний кордон України. Під час здійснення митного контролю в результаті спрацювання орієнтування № 7.7-28 03/45-557-ЕП від 01.09.2021 р. Автоматизованої системи аналіз та управління ризиками встановлено, що відповідно до інформації з розділу АСМО ПІК «Автотранспорті засоби» «Облік транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної інформаційної автоматизованої системи Держмитслужби України встановлено, що гр. Чехії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), 21.04.2018 було ввезено на митну територію України транспортний засіб комерційного призначення, а саме, сiдельний тягач (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 . країна реєстрації Чехія) в режимі «тимчасове ввезення» строком до 20 діб. 22.08.2019 набрали чинності змiни до статті 481 МК України, згідно із Законами України вiд 08.11.2018 №2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та вiд 16.05.2019 №2725-VIII «Про несення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довiрчi послуги. Станом на 15.10.2021 транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , адвокат Стасюк Ю. П., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Адвокат стверджує, що про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 повідомлений не був, участі у розгляді справи не брав, копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась, що є порушенням права ОСОБА_3 на захист. При цьому, постанову вважає незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що після 21.04.2018 ОСОБА_4 неодноразово перетинав кордон між Україною та Чеською Республікою, однак митним органом жодні матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення складені не були. Звертає увагу на те, що з моменту ввезення сідельного тягача на митну територію України минуло майже чотири роки. При цьому, зазначає, що відповідно до пункту 9-5 Прикінцевих та Перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень правил, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 481 МК України, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України. Стверджує, що протокол про порушення митних правил є неналежним доказом у справі, оскільки процесуальний документ оформлений із порушеннями. Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_4 є громадянином Чехії, українською мовою не володіє, однак, незважаючи на це йому не було забезпечено участь перекладача. Адвокат Стасюк Ю. П. не заперечує факт ввезення ОСОБА_6 вказаного у протоколі транспортного засобу, однак звертає увагу на ту обставину, що він здійснював вказані дії у якості працівника юридичної особи, яка проводила діяльність на території України. Після доставки автомобіля до місця призначення, представник юридичної особи, власник тягача, повідомив, що у зв`язку з поломкою, транспортний засіб повинен залишатися за місцем здійснення діяльності підприємства і після відновлення його справного технічного стану транспортний засіб буде вивезено за межі України. Зазначає, що ОСОБА_4 отримав письмове зобов`язання та повідомлення про неможливість вивезення вказаного тягача від власника, після чого виїхав за межі України. Стверджує, що жодного умислу на порушення митних правил у ОСОБА_3 не було, що підтверджується зокрема і тим, що 15.10.2021 ОСОБА_4 вказав факт неможливості вивезення автомобіля через поломку двигуна, про що зазначив у своїх поясненнях. Адвокат Стасюк Ю. П. зазначає, що порушення митних правил втрачає ознаки триваючого, оскільки неможливість вивезення транспортного засобу відбулася не з вини ОСОБА_7 . Вважає, що на ОСОБА_3 слід накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на підставі ч. 3 ст. 481 МК України, або застосувати відносно ОСОБА_3 стягнення у виді конфіскації майна (транспортного засобу). Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 467 МК України на момент накладення стягнення.
Заслухавши пояснення представника митниці Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що пропущений на апеляційне оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, враховуючи такі обставини.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення продовжується за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 та його захисника, адвоката Стасюка Ю. П., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду на 06.09.2022 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. При цьому береться до уваги те, що розгляд справи відкладався, зокрема 14.03.2022.
Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що через поважні причини ОСОБА_8 та його захисник, адвокат Стасюк Ю. П. не змогли своєчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ні ОСОБА_8 , ні його захисник, адвокат Стасюк Ю. П. у розгляді справи судом першої інстанції участі не брали. У матеріалах справи містяться відомості про те, що ОСОБА_8 було повідомлено про призначене на 30.11.2021 судове засідання, однак даних про отримання апелянтом копії судового рішення у встановлений законом триденний строк - немає. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_8 та адвокату Стасюку Ю. П. своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_8 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_8 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та беззаперечно вказують на доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні дій, які містять склад порушення митних правил передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор відділу №2 митного поста «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці Софілканич Р. С., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_8 , що у нього були підстави для обмови ОСОБА_8 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Так, матеріалами справи чітко встановлено, що ОСОБА_8 ввіз сiдельний тягач (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія) на митну територію України 21.04.2018, однак станом на 15.10.2021 не вивіз його, чим перевищив граничний термін тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб.
Відхиляє апеляційний суд твердження апелянта і про те, що відповідно до пункту 9-5 Прикінцевих та Перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень правил, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 481 МК України, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України. На переконання апеляційного суду, вказані доводи жодним чином не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі з огляду на таке.
Так, статтею 380 МК України визначено строк тимчасового ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування, який становить один рік, а відповідальність за порушення вказаної норми встановлена статтею 481 МК України, санкція якої залежить від кваліфікації дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме строку на який перевищено тимчасове ввезення транспортного засобу. Тобто, викладення статті 481 МК України в новій редакції жодним чином не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк, а встановлює лише відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 квітня 2018 року, на митну територію України ОСОБА_4 ввіз транспортний засіб - сiдельний тягач (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія) у митному режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» з метою комерційного призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 380 МК України, ОСОБА_8 , нерезидент, повинен був вивезти вищевказаний автомобіль за межі митної території України в строк до тридцяти днів, тобто до 21.05.2018. Станом на 15 жовтня 2021 року (день складення протоколу про порушення митних правил) транспортний засіб - сiдельний тягач (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія), за межі митної території України не вивезено і він продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку тимчасового ввезення.
Таким чином з 21.05.2018 почалось порушення виконання обов`язку ОСОБА_8 вивезення транспортного засобу за межі митної території України, що тим самим утворює триваюче правопорушення, яке є проступком, пов`язаним з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон упродовж певного часу. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винуватою особою або виявлення компетентним органом.
Законом України № 2725-VIII від 16.05.2019 статтю 481 МК України викладено в новій редакції, зміни вступили в дію з 22.08.2019.
Частина 6 статті 481 МК України в редакції від 16.05.2019 передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність у залежності від конкретного строку перевищення ОСОБА_8 до часу складення протоколу - 15.10.2021, своє зобов`язання не виконав, а тому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_8 вчинив саме триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, що в свою чергу свідчить про те, що дії ОСОБА_8 за ч. 6 ст. 481 МК України кваліфіковано правильно й передбачені ч. 1 ст. 467 МК України строки накладення адміністративного стягнення на момент розгляду судом першої інстанції справи про порушення митних правил та прийняття судового рішення не закінчилися.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що за весь період перебування транспортного засобу - сiдельного тягача (р.н. 4$ НОМЕР_7 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія) ОСОБА_8 хоча б одного разу звертався до митного органу із відповідною заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України, документів, підтверджуючих ДТП за участю цього транспортного засобу, обставини непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, не надавав. Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що недотримання ОСОБА_8 вимог митного законодавства України унеможливило вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , адвоката Стасюка Ю. П. спрямовані виключно на ухилення його підзахисного від адміністративної відповідальності за порушення митних правил України.
Необґрунтованими апеляційний суд визнає твердження адвоката Стасюка Ю. П. про те, що протокол про порушення митних правил є неналежним доказом у справі, оскільки процесуальний документ оформлений із порушеннями. Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 є громадянином Чехії, українською мовою не володіє, однак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не було забезпечено участь перекладача.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що статтею ст. 494 МК України передбачено, що у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування). Вищевказані вимоги закону митним органом були дотримані, що підтверджується у тому числі листом №7.7-20-04/19/3937 від 19.10.2021, заступника начальника відділу провадження у справах про порушення митних правил Закарпатської митниці Держмитслужби України, направленим на адресу місця проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_2 (а. с. 6).
Апеляційний суд розцінює критично доводи адвоката Стасюк Ю. П. про те, що його підзахисний здійснював вказані дії у якості працівника юридичної особи, яка проводила діяльність на території України, після доставки транспортного засобу до місця призначення, представник юридичної особи, - власник тягача, повідомив, що у зв`язку з поломкою, транспортний засіб повинен залишатися за місцем здійснення діяльності підприємства і після відновлення його справного технічного стану транспортний засіб буде вивезено за межі України. Відхиляючи доводи в цій частині, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що на їх підтвердження ні адвокатом Стасюком Ю. П., ні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 не надано жодного доказу. З цих підстав апеляційний суд не бере до уваги і твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 ніби то отримав письмове зобов`язання та повідомлення про неможливість вивезення вказаного тягача від власника, після чого виїхав за межі України. Жодних документів, які можуть підтвердити достовірність тверджень апелянта у цій частині у матеріалах справи немає.
Безпідставними апеляційний суд визнає доводи апелянта про те, що жодного умислу на порушення митних правил у ОСОБА_8 не було, що підтверджується зокрема і тим, що 15.10.2021 він вказав про факт неможливості вивезення автомобіля через поломку двигуна, про що зазначив у своїх поясненнях. Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, апеляційним судом вказані твердження визнаються надуманими, адже жодних відомостей про те, що ОСОБА_8 визнав факт порушення ним митних правил та вказав про це у своїх поясненнях немає. Суд апеляційної інстанції також бере до уваги і те, що матеріали справи не містять відомостей про місцезнаходження транспортного засобу - сiдельного тягача (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія), ввезеного ОСОБА_8 на митну територію України.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що у матеріалах справи відсутні докази про намагання ОСОБА_8 вжити які-небудь спроби з метою вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк. Апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_8 був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі митної території України доти, допоки тривав термін тимчасового ввезення транспортного засобу.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , адвоката Стасюка Ю. П. спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який очевидно вину у вчиненому не визнає, про що свідчить зміст апеляційної скарги, й застосував щодо ОСОБА_8 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_8 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення. З огляду на те, що місцезнаходження транспортного засобу - сiдельного тягача (р.н. НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , країна реєстрації Чехія), не відоме, ОСОБА_4 не надав відомостей про його місцезнаходження, апеляційний суд не визнає за можливе застосувати конфіскацію транспортного засобу.
Тому, притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_8 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Стасюку Ю. П. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Стасюк Ю. П. в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_3 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН