Справа № 346/2990/22
Провадження № 3/346/2037/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ковалівка, Коломийського району, Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №065546 ОСОБА_1 27.07.2022 року близько 10:25 години в АДРЕСА_1 , під час суперечки з дідом ОСОБА_2 ображала його нецензурними словами, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, що не завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, заперечувала проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Суду пояснила, що дійсно 27.07.2022 року приблизно о 10:25 годині на подвір`ї житлового будинку, що по АДРЕСА_1 у неї на побутовому ґрунті виник конфлікт з дідом ОСОБА_2 , в результаті якого вони емоційно висловлювалися в бік один одного. Просила врахувати, що аналогічні сварки у них відбуваються майже щодня, проте їх ініціатором є саме потерпілий, який кожен раз шукає привід для сварки. Вважає, що події, які мали місце 27.07.2022 року спровоковані в першу наявними неприязними відносинами.

Позицію ОСОБА_1 підтвердив і свідок ОСОБА_3 , який під час судового розгляду пояснив, що дійсно 27.07.2022 року між потерпілим та його дружиною ОСОБА_4 виникла сварка, проте останню спровокував саме ОСОБА_2 , який за будь-якої нагоди свариться та конфліктує. Саме останній кидався в дружину різними речами та перший почав її ображати. Того дня ситуація виникла через те, що потерпілий викинув всю викопану картоплю через вікно, а на питання ОСОБА_4 чому він це зробив став сваритися та ображати її.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання, що являється сусідкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Протягом всього часу їх сусідства бачить та чує їхні сварки, проте переконана і знає, що останні відбуваються саме за ініціативи потерпілого, який за будь-якої нагоди починає сваритись, в тому числі і з нею. Вважає, що психологічне насильство відбувається саме в бік ОСОБА_6 . Останнім часом потерпілий почав вже ображати і лаяти неповнолітніх дітей ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_2 в призначені судові засідання жодного разу не з?явився, не зважаючи про обізнаність щодо дати та часу судового розгляду. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе надати оцінку фактам викладеним в протоколі за відсутності останнього.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №065546 від 27.07.2022 року, який містить відомості, щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення. Крім того за змістом останнього дії ОСОБА_4 не завдали шкоди психологічному здоров?ю потерпілого;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.07.2022 року, в якому ОСОБА_2 заявив, що 27.07.2022 року близько 10:25 години в АДРЕСА_1 , його онука ОСОБА_1 вчинила з ним конфлікт, під час якого ображала його нецензурними словами. Подібні конфлікти відбуваються не вперше;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 27.07.2022 року, з яких вбачається, що він проживає спільно на одному подвір`ї з онукою ОСОБА_1 , яка постійно чинить відносно нього психологічне насильство. 27.07.2022 року приблизно о 10:20 годині він перебував на подвір`ї і в цей час його онука ОСОБА_1 вчинила з ним конфлікт, під час якого ображала його різними нецензурними словами, на що він їй також емоційно відповідав. Конфлікт 27.07.2022 року виник з приводу подій, які відбулися 25.07.2022 року, а саме з приводу того, що він наводячи порядок в підвалі, виніс свою та картоплю ОСОБА_4 на двір, а також з приводу побиття собаки останньої;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.07.2022 року, з яких вбачається, що вона проживає на одному подвір`ї з дідом ОСОБА_7 , з яким перебувають у неприязних відносинах і між ними часто виникають конфлікти;

- аудіозаписом події, яка відбулася 27.07.2022 року, за змістом якого двоє осіб емоційно висловлюються в сторону один одного.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У свою чергу спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у вищевикладеній нормі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. № 2229-VIII (далі Закон), відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, однією із передумов можливості застосування до відносин між онуками та дідом (бабо.), які відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону підпадають під дію законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, все ж таки є наявність спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків.

Оцінюючи ж показання як ОСОБА_4 , так і свідків, а також письмові пояснення потерпілого, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу між останніми існують конфліктні відносини. Потерпілий та ОСОБА_4 хоча і проживають у спільному дворі, проте не є членами однієї сім`ї, оскільки спільно не проживають (мають два окремі будинки), не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, а тому передчасним є твердження, що правовідносини між ними підпадають під дію Закону. Крім того, за показами останніх можна дійти висновку, що конфлікт триває протягом тривалого часу і обумовлений в першу чергу непогодженням побутових питань, які виникають при спільному користуванні двором по АДРЕСА_1 .

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню підлягає питання чи є в діях особи об?єктивна сторона інкримінованого їй правопорушення, в протилежному випадку притягнення останньої до адміністративної відповідальності не можливе.

Виходячи зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме; завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії.

Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У свою чергу за змістом протоколу інкриміновані ОСОБА_4 протиправні дії не завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілого. Наведене ж формулювання не може бути розцінене і як таке, що дії могли завдати шкоди психічному здоров?ю потерпілого. За наведених обставин на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою на складання протоколу, фактично було встановлено, що дії ОСОБА_4 не містять ознак об`єктивної сторони інкримінованого їй правопорушення, відповідно виключається можливість притягнення останньої за вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Слід також звернути увагу і на ту обставину, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_4 застосувала психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська