Єдиний унікальний номер №943/920/22
Провадження №3/943/563/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого ПП, пільг не має, протягом року до адміністративної відповідальності притягувався,

за ст.185 КУпАП,-

встановив :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_2 23.07.2022 року близько 23 год. 28 хв. в м. Буськ по вул. Львівській, 13 А перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме не залишив визначене місце, а також не пред`явив документів, що засвідчують його особу.

Правопорушник з`явився в судове засідання, заперечив свою вину за вищевказаним фактом, повідомивши про те, що він повертався з дружиною додому. Працівники поліції до нього не підходили та жодних законних вимог до нього не пред`являли. Вважає, що злісної непокори не вчиняв. В судовому засіданні 20.09.2022 року подав письмове клопотання в порядку ст. 268 КУпАП про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке мотивує тим, що оскільки працівник поліції ОСОБА_3 знає його особисто, тому він не міг вимагати пред`явити документ, що засвідчує його особу. Вважає, що ОСОБА_3 просто хотів принизити ОСОБА_2 перед його дружиною, використовуючи своє службове становище, показавши свою зверхність над звичайними людьми та продемонструвати свої можливості, перевищуючи надані законом повноваження. Визнає, що порушив комендантську годину, але на дуже маленький час 23 хв. На його думку будь-яких законних вимог поліцейського злісно не порушував. За умисне заподіяння 23.07.2022 року працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, він уже притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України. За перебування в громадському місці 23.07.2022 року в стані алкогольного сп`яніння, під час якого він висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами також притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Тому, будь-якої злісної непокори працівникам поліції, зокрема: «не залишенні визначеного місця», «не пред`явлення документів,, що засвідчують його особу», як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення він не вчинив, оскільки таких вимог зі сторони поліції до нього не поступало.

Поліцейський СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Л/о ст. сержант поліції ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні, повідомив про те, що 23 липня 2022 року він разом з ст. ДОП ВП № 2 Золочівського Р ВП ГУ НП у Львівській області під час несення служби на службовому автомобілі о 23.20 год. в м. Буськ по вул. Львівській, 13 А було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення про порушення ПДР. Після закінчення розгляду адміністративної справи ними було помічено двох осіб, які рухалися тротуаром під час комендантської години. Він підійшовши до даний осіб, щоб провести профілактичну бесіду, про порушення комендантської години. У чоловіка були явні ознаки алкогольного сп`яніння, він поводив себе агресивно, голосно викрикував та висловлювався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою. На зауваження працівників поліції громадянин (як потім було встановлено ОСОБА_2 ) не реагувавта не хотів припиняти свої неправомірні дії, тому працівниками поліції було прийнято рішення доставити ОСОБА_2 в чергову частину для встановлення особи. Гр. ОСОБА_2 нехотів сідати у службовий автомобіль, чинив перешкоди, махав руками, тікав, тому працівниками поліціцї було прийнято рішення застосувати спеціальні засоби кайданки.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію правопорушника, поліцейського, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією статті 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії ВАБ №110544 від 24.07.2022, рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП У Л/о., висновком КНП Буської міської ради «Буська ЦРЛ» № 183 від 24.07.2022 року, іншими матеріалами справи.

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Своїми діями гр. ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ст. 185 КУпАП, а саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку .

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Що стосується доводів правопорушника ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі з підстав того, що у його діях відсутні події і склад адміністративного правопорушення, ураховуючи досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а окремі доводи зазначені правопорушником вищевказаних висновків щодо винуватості ОСОБА_2 не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.

При цьому, судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_2 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі та додатках до нього, суду не представив.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ст. 185 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за доцільне застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.17,23,33,40-1,ч.1ст.173-2,221,283-285КУпАП,

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова