Справа № 747/131/22 Головуючий у 1 інстанції Тіщенко Л. В.
Провадження № 33/4823/364/22
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника - адвоката Ковалюха В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 12 липня 2022 року в 11 год. 55 хв. на автошляху Талалаївка Липове водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Ковалюх В.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що достатніх, допустимих і безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення суду не надано, а його винуватість недоведена поза розумним сумнівом.

Крім того апелянт зазначає, що відеозаписом, який покладено в основу судового рішення, не підтверджується факт керування його підзахисним транспортним засобом, а сам факт перебування особи за кермом автомобіля, двигун якого не працює,не може бути беззаперечним доказом керування транспортним засобом. Крім того, вказує, що на відеозаписі зафіксовано звернення ОСОБА_1 до працівника поліції «А ти докажи, що я їхав».

Заслухавши пояснення адвоката Ковалюха В.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 ПДР.

Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відеозаписами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на водійському місці, коли до нього підійшов працівник поліції. На питання працівника поліції про те, чи вживав сьогодні, ОСОБА_1 відповів, що вживав, а сів за кермо того, що йому мало і він їхав придбати ще. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. На питання працівників поліції про те, чого він їде нетверезий за кермом, а не знайшов когось тверезого, щоб посадити, ОСОБА_1 відповів, що немає таких.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як захисну версію уникнути відповідальності, оскільки з відеозаписів працівників поліції вбачається, що з самого початку відео фіксації обставин працівниками поліції ніхто не висловлював сумнівів щодо особи, яка керувала транспортним засобом. Сам ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої та їхав автомобілем «за добавкою». Крім цього, спочатку перебігу досліджуваних подій ОСОБА_1 намагався уникнути відповідальності домовившись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що на переконання суду (умовляння та висловлювання поліцейським різноманітних пропозиції задля того, що б не оформлювалися матеріали справи) вказує на ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. Крім того, ОСОБА_1 поспілкувавшись з кимось по телефону, та усвідомлюючи можливість понести відповідальність, почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком місцевого суду щодо критичної оцінки показань як самого ОСОБА_1 , про те, що він не керував автомобілем і за кермом знаходилася його дочка ОСОБА_2 так і показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко