Провадження №: 3/752/6537/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дідик М.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення який надійшов від Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, місце служби Військова частина НОМЕР_1 офіцера запасного взводу 50 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 майора медичної служби, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Як зазначено в протоколі, військовослужбовець призову за мобілізацією ОСОБА_3 проігнорував вимоги Закону та 22.07.2022 після повернення з лікувального закладу, залишив територію військової частини без поважних на те причин. Цей факт встановлено, 22.07.2022 ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_1 , після операції, яка була зроблена у цивільній лікарні, про що підтверджує заключення ЦЛКК №2000/1017. В даному заключені вказується, що ОСОБА_4 потребує після операційної реабілітації. В подальшому командиром підрозділу 50 запасної роти було підготовлено пакет документів згідно заключеня лікарів про відпустку на тридцять календарних днів для реабілітації. Командуванням військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у підписанні документів на відпустку, в зв`язку з тим, що вищезазначене заключення було видано цивільним лікувальним закладом, а не військовим шпиталем. Увесь цей час ОСОБА_4 повинен був перебувати на території військової частини НОМЕР_1 , але даний військовослужбовець не дочекавшись рішення командування про відпустку на реабілітацію, покинув межі військової частини. Своїми діями, як зазначено тв. протоколі, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Ознайомившись з протоколом та матеріалами в додаток до нього, вислухавши пояснення особи відносно якої складено протокол та доводи його захисника, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував факт вчинення ним правопорушення. Пояснив, що дійсно був прооперований, проходив курс лікування, після якого приїхав до військової частини, де його зустріло командування. Підготував усі необхідні документи в т.ч. рапорт на відпустку, в зв`язку з рекомендацією лікарів та вибув у відпустку. Про те що йому відмовлено у відпустці, на яку він має право, ніхто до відома не ставив. Тому заперечує існування обставин самовільного залишення частини.

Захисник підтримав доводи ОСОБА_2 відмітивши що відсутні докази самовільного залишення ним військової частини, враховуючи, що було надано командуванню рапорт про відпустку, на яку він мав право.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 172-11 КУпАП, особа несе відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, а якщо такі дії вчинені в умовах особливого періоду, то за ч.3 зазначеної статті.

Як було встановлено в ході розгляду та по суті відмічено в протоколі, 22.07.2022 ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_1 , після операції, яка була зроблена у цивільній лікарні, про що підтверджує заключення ЦЛКК №2000/1017. В подальшому командиром підрозділу 50 запасної роти було підготовлено пакет документів згідно заключеня лікарів про відпустку на тридцять календарних днів для реабілітації.

Тобто, як вважає суд, та обставина, що ОСОБА_2 надав необхідні документи та рапорт командуванню на передбачену законодавством відпустку, в яку і вибув, не є свідченням вчинення умисних дій направлених на самовільне залишення військової частини, що давало би підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

В протоколі та в матеріалах в додаток до нього, не міститься доказів того, що ОСОБА_2 був поставлений до відома про відмову у наданні йому відпустки і вимогу з`явитися для проходження служби яку проігнорував. Про відсутність такого повідомлення відмітив також ОСОБА_2 .

За таких обставин суд прийшов до висновку, що відсутні докази вчинення ОСОБА_2 умисних дій направлених на самовільне залишення військової частини, тобто його дії не містять суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

Більше того, матеріали в додаток до протоколу взагалі не містять доказів відмови командування у наданні відпустки.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 124, ч. 1, 247 п. 7 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.В. Дідик