Номер провадження: 33/813/1046/22
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2022 року

Одеський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Узун Н.Д.,

особи, відносно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

адвоката Кузнєцової Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в силу малозначності, в порядку ст. 22 КУпАП. Постановлено обмежитись зауваженням, а провадження по справі закрито.

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що відразу після винесення судом 28.07.2021 року постанови він вимушений був виїхати в с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області та перебувати поруч із тещею, яка потребувала постійного догляду , оскільки була поранена твариною.

На підтвердження свого перебування в с. Новопавлівка послався на довідку амбулаторії, згідно з якою він систематично звертався за допомогою до сімейного лікаря ( є інвалідом війни 2 групи).

Також посилається на те, що в цей період продовжував діяти карантин у зв`язку з COVID-19, тому міжміські перевезення були заборонені. Виїхати було неможливо, а в подальшому було введено воєнний стан.

В кінці липня 2022 року з поштового відділення в м. Одесі йому повідомили, що надійшла повістка в Київський районний суд м. Одеси. В цей час тещі полегшало і він виїхав до м. Одеси.

У поштовому відділенні отримав копію позову ТОВ «Портовик» до ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди внаслідок ДТП.

Після чого розпочав готувати документи для подачі апеляційної скарги, ознайомився з матеріалами справи, витребував довідку з амбулаторії, звернувся із заявою на проведення експертизи.

Тільки після отримання всіх документів в нього з`явилася можливість звернутись з апеляційною скаргою.

Вказує, що у зв`язку з сімейними обставинами , продовженням карантину, введенням воєнного стану він пропустив строк на апеляційне оскарження постанови від 28.07.2021 року з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи клопотання та просив поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Адвокат Кузнецова Л.О., яка представляє інтереси іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , заперечила проти задоволення клопотання.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення учасників судового засідання , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до відповідальності чи її захисником протягом десяти днів з дня прийняття постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Визначений законом строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення надає стороні достатньо часу для прийняття рішення щодо подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 294 КУпП містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.

Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку; процесуальну поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням.

Доводити поважність пропуску строку повинна особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного строку.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справи «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку апеляційний суд вбачає наступне.

Вбачається із матеріалів справи , що 28.07.2021 року судом було прийнято постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності в порядку ст. 22 КУпАП. Постановлено обмежитись зауваженням, а провадження по справі закрито.

Строк на апеляційне оскарження постанови суду від 28.07.2021 року закінчився 09.08.2021 року включно.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 29.08.2022 року , тобто із пропуском строку на оскарження майже на один рік.

Апелянт у клопотанні не навів обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного оскарження у визначений законом строк постанови суду від 28.07.2021 року.

Вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні 28.07.2021 року та був обізнаний про результати розгляду справи щодо нього , що підтверджено ним в апеляційному суді .

Також ОСОБА_1 під час розгляду його клопотання вказав на те, що через 2-3 дні після винесення оскаржуваної постанови , він отримав її копію, забрав вилучене у нього посвідчення водія і через кілька днів після того поїхав доглядати тещу.

Отже , вказані відомості підтверджують, що ОСОБА_1 в межах строку на апеляційне оскарження постанови отримав її копію, та був обізнаний з мотивами та висновками суду , викладеними у цій постанові.

Жодних доказів того , що теща ОСОБА_1 об`єктивно потребувала стороннього догляду, на що посилається апелянт, і що такий догляд здійснював саме апелянт , та з якого часу , апеляційному суду не надано.

Довідка амбулаторії, яка додана до апеляційної скарги , містить відомості про те, що ОСОБА_1 звертався до лікаря 06.08.2021 року , 03.10.2021 року , 06.05.2022 року, проте не доводить існування непереборних обставин, які б перешкодили йому протягом 10 днів оскаржити постанову від 28.07.2021 року. Як вказав ОСОБА_1 під час розгляду його клопотання, в цей час він не перебував на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні.

Посилання апелянта на складнощі пересування під час воєнного часу , як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження , є безпідставним , оскільки воєнний стан було оголошено після закінчення строку на апеляційне оскарження а отже , ця обставина не могла вплинути на реалізацію ОСОБА_1 права на оскарження постанови від 28.07.2021 року протягом 10 днів.

Саме по собі перебування в іншому населеному пункті , а не в тому , де знаходиться суд, що ухвалив судове рішення , не можна визнати обставиною, що об`єктивно перешкодила у визначений законом строк оскаржити постанову.

Апелянтом не надано доказів неможливості відправлення апеляційної скарги засобами поштового зв`язку будь- яким оператором , чи засобами електронної пошти.

Посилання апелянта на дію карантину, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження , апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначені апелянтом доводи про заборону міжміських перевезень у липні - серпні 2021 року суперечать положенням Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в редакції , що діяла станом на 28.07.2021 року та в редакції, що діяла з 05.08.2021 року , згідно з якими міжміські перевезення, хоча із певними обмеженнями, але здійснювалися.

Фактично вбачається, що дії з оскарження постанови від 28.07.2021 року ОСОБА_1 став вчиняти після того , як дізнався про подання у червні 2022 року позову про відшкодування шкоди , заподіяної ДТП , що сталася за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 протягом строку на апеляційне оскарження не була активною та спрямованою на своєчасне оскарження постанови суду.

Вчинення апелянтом у липні 2022 року дій по збору нових доказів також не можна визнати обставиною, яка б свідчила про наявність перешкод у оскарженні постанови у визначений законом 10 денний строк.

Зазначені під час розгляду клопотання ОСОБА_1 обставини не можна визнати такими, що не залежали від його волевиявлення , були непереборними , та такими , що об`єктивно ускладнили чи унеможливили своєчасне апеляційне оскарження постанови, відтак вони не можуть слугувати правовими підставами для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження.

Оскільки апеляційну скаргу подано з пропуском встановленого законом строку, а суд апеляційної інстанції за клопотанням апелянта не знаходить підстав для його поновлення, апеляційна скарга з доданими матеріалами підлягає поверненню.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Одеського апеляційного суду О.В. Калініна