Справа № 127/9294/22
Провадження № 33/801/728/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В скарзі зазначає, що справу розглянуто у його відсутність, чим позбавлено його можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП; він просив пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, так як поспішав, що не було з`ясовано судом; протокол про адміністративне правопорушення та рапорт не є беззаперечними доказами вчинення ним правопорушення; судом не встановлено умисну чи необережну форму вини у вчиненні правопорушення.
Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а про наявність постанови дізнався від свого захисника після ознайомлення останнього з матеріалами справи, яке відбулося 12.08.2022.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято 04.07.2022 та згідно супровідного листа від 04.07.2022 направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.12-16).
08.08.2022 захисник ОСОБА_1 адвокат Шиманський В.М. звернувся до суду із клопотанням, в якому просив надати для ознайомлення матеріали справи. З матеріалами справи адвокат Шиманський В.М. ознайомився 12.08.2022, а апеляційну скаргу подано 19.08.2022 (а.с.19,23).
Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу на сьомий день з моменту ознайомлення захисника з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2022 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Судове засідання у даній справі було призначено на 09 вересня 2022 року та за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Скржешевського М.С., відкладено на 13 вересня 2022 року.
У судове засідання, призначене на 13 вересня 2022 року, ОСОБА_1 та адвокат Скржешевський М.С. не з`явилися.
09 вересня 2022 року та 12 вересня 2022 року від адвоката Скржешевського М.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що в період з 08 вересня 2022 року по 06 жовтня 2022 року він залучений до перевезення через державний кордон України вантажів гуманітарної допомоги автомобільним транспортом. Оскільки на момент розгляду справи він перебуватиме за кордоном, просить відкласти розгляд справи на іншу дату і час та за можливості призначити розгляд справи після 06 жовтня 2022 року. До клопотання додав лист начальника обласної військової адміністрації голові Державної прикордонної служби України від 07 вересня 2022 року, наказ начальника обласної військової адміністрації від 07 вересня 2022 року №1781 «Про виїзд за межі України» та додаток до вказаного наказу «Перелік водіїв, які здійснюють перевезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами через державний кордон України».
Частиною шостою статті 294 КУпАП визначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд враховує, що договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Макс Гарант» в особі ОСОБА_2 було укладено 08 вересня 2022 року, тобто в день початку періоду перебування адвоката за кордоном.
Подаючи 09 вересня 2022 року перше клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного в цей же день, адвокату Скржешевському М.С. було відомо про те, що з 08 вересня 2022 року по 06 жовтня 2022 року він перебуватиме за кордоном, згідно додатку до наказу Начальника обласної військової адміністрації від 07 вересня 2022 року. Однак, ця інформація в цьому клопотанні суду повідомлена не була.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Адвокат Скржешевський М.С., знаючи, що не зможе протягом тривалого часу здійснювати свій професійний обов`язок щодо захисту прав ОСОБА_3 , перед його поїздкою уклав з останнім договір про надання правничої допомоги.
ОСОБА_3 , у свою чергу, знаючи про свій обов`язок з`явитися за викликом до суду, знаючи про обставини перевезення ОСОБА_2 гуманітарного вантажу, повинен був укласти угоду з адвокатом, який би мав можливість захищати його права та інтереси в суді апеляційної інстанції в день судового засідання.
Враховуючи сказане, апеляційний суд вважає такі дії ОСОБА_3 та адвоката Скржешевського М.С. зловживанням своїми процесуальними правами.
Беручи до уваги строк розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції та враховуючи неявку ОСОБА_3 в жодне судове засідання суду апеляційної інстанції, апеляційний суд розцінює причини неявки як неповажні, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а відтак в силу ст. 294 КУпАП апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснювати у відсутність ОСОБА_3 та його захисника.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 2644800, складеного інспектором взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Паньковим В.В., 03.05.2022 о 07 год. 35 хв. в м. Вінниці по вул. Г. Арабея, 7А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився (а.с.2).
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, про що він просив, так як поспішав за гуманітарним вантажем для добровольчого формування №1 Вінницької міської територіальної громади «Ветеран» територіальної оборони в місто Умань.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264800 від 03.05.2022, ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся пройти огляд, а поліцейські не надали йому таку можливість на місці.
Вказана позиція апелянта щодо можливості проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу суперечить вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, на яку також посилається і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.
Так, у п. 12 розділу згаданої ІІ Інструкції зазначено, що в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п. 7 розділу 3 Інструкції №1452/735).
Оскільки для визначення стану наркотичного сп`яніння обов`язковим є проведення лабораторних досліджень, такий огляд має проводитися в закладі охорони здоров`я.
З положень п. 8 Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 слідує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У даному випадку, у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці) останньому поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та було складено направлення, однак, ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу для проходження огляду.
У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліцейським складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відхиляються доводи апелянта з приводу його необізнаності щодо необхідності проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння лише в медичному закладі, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, останній пояснив ОСОБА_1 , що огляд на місці зупинки може проводитися лише у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, а огляд на наркотичне сп`яніння проводиться лише лікарем в закладі охорони здоров`я.

Те, що ОСОБА_1 є добровольцем територіальної оборони та поспішав за гуманітарним вантажем (з його слів) не звільняє його від обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського у разі встановлення підстав для його проведення.

ОСОБА_1 також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи.

Разом з тим, статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

У даному випадку, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин узгоджується з обставинами, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Тому підстав не брати до уваги протокол в апеляційного суду не має.

Також ОСОБА_1 зазначає про те, що він не повідомлявся судом першої інстанції про жодне із засідань, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання та надати відповідні докази.

У матеріалах справи наявні судові повістки про виклик ОСОБА_1 до суду на 14.06.2022, 21.06.2022 та 04.07.2022. У постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи, в тому числі за допомогою смс-повістки.

Дійсно, в матеріалах справи довідка про доставку SMS-повістки відсутня, однак, ОСОБА_1 лише зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження надсилання йому як повістки, так і «смс», не заперечуючи при цьому отримання такої повістки на номер телефону, який вказаний в протоколі.

ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом у Вінницькому міському суді, про що свідчить його підпис в протоколі в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Пономарьов проти України» та «Мушта проти України» вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зазначаючи про порушення своїх, прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати їх при апеляційному перегляді справи, однак, по-перше, жодних клопотань, як і доказів, разом із апеляційною скаргою подано не було, по-друге, будучи повідомленим про розгляд справи, в судові засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, не реалізувавши таким чином свої права.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало