Справа №469/51/22
Провадження № 33/812/108/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Березанський районний суд Миколаївської області, під головуванням судді Гапоненко Н.О. у приміщенні цього ж суду 01 червня 2022 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17 000 гривень,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 298424 від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 14 січня 2022 року о 02.55 год. на 55 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Одеська, 1, керував транспортним засобом NISSAN ALMERA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія, та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння), за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі неповно досліджених доказів та їх неналежної оцінки.

Так, апелянт стверджує, що через зухвалу та незрозумілу поведінку поліцейських він вимушено відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав, що за це відповідальність не передбачена. При цьому, поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду.

Також, працівниками поліції протокол було складено із значними порушеннями, зокрема, не залучено свідків під час його складання, а доданий до протоколу відеозапис не є безперервним та послідовним, у зв`язку із чим неможливо встановити усі обставини події, а тому він не може бути належним доказом у справі.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Бережний О.В. направив до суду клопотання про зупинення розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на період проходження ним військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджений Законом України 15 серпня 2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено: 1. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно наданої захисником Бережним О.В. копії наказу виконуючого обов`язки командира військової від 01 березня 2022 року солдата-резервиста ОСОБА_1 призначено на посаду за штатом воєнного часу.

Таке свідчить про те, що з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України в умовах воєнного часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавства України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2018 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4. і 3.6. свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

КУпАП не містить прямої норми, яка би передбачала зупинення провадження у справі, зокрема через мобілізацію.

Водночас відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктних правовідносин є кримінальне процесуальне законодавство. Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави зупинення провадження у справі за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання захисника Бережного О.В. про зупинення розгляду адміністративній справі.

Так, згідно статті 335 КПК України (в редакції Закону № 2201-IX від 14 квітня 2022 року) у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Оскільки КУпАП не врегульовано питання зупинення провадження у справі, а в умовах військової агресії Російської Федерації проти України наведена обставина є більш ніж поважною для зупинення провадження у справі, застосування аналогії з нормами КПК є доцільним і обґрунтованим.

Враховуючи, що на даний час особа, яка притягається до адміністративної відповідальності з об`єктивних причин позбавлений можливості особисто приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, суддя приходить до висновку про доцільність зупинення провадження у справі до його звільнення з військової служби.

Керуючись статтями 246, 294 КУпАП, 335 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 адміністративне за ч. 1 ст. 130 КУпАП до звільнення його з військової служби.

Зобов`язати ОСОБА_1 негайно повідомити Миколаївський апеляційний суд про звільнення з військової служби.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна