Справа № 170/323/22 Провадження №33/802/518/22 Головуючий у 1 інстанції:Сушик Н. В.
Категорія:ч.1 ст.130, ч. 2 ст.126 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, Чих О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чих Ольги Василівни на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч.1 ст.130, ч. 2 ст.126 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шацького районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КпАП України, та на підставі ч.2 ст.36 КпАП України, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 липня 2022 року о 16 годині по вул. Жовтнева в с. Світязь, Ковельського району, Волинської області, керував транспортним засобом марки "MERCEDES BENZ", д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, 30 липня 2022 року о 16 годині ОСОБА_1 по вул. Жовтнева в с. Світязь, Ковельського району, Волинської області, керував транспортним засобом марки "MERCEDES BENZ", д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді захисник подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду змінити в частині призначеного ОСОБА_1 стягнення та застосувати до нього захід впливу, передбачений ст.24-1 КпАП України, у виді передачі неповнолітнього під нагляд батькам.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується останнім, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим клопотання апелянта про застосування щодо нього заходу впливу - передачу під нагляд батьків до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так згідно з ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.24-1 КпАП України, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу, як зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого, попередження, догана або сувора догана, передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ч.2 ст.13 КпАП України у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, у тому числі, частиною 1 статті 130 КпАП України, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, тобто керують транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, становлять підвищену суспільну небезпечність для учасників дорожнього руху. Про що свідчить те, що санкція даної норми закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

Накладаючи адміністративне стягнення суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, яке є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладаючи на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, суд першої інстанції безпідставно позбавив його такого права, а саме на керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 таким спеціальним правом наділений не був.

Так, згідно з ч.1 ст.130 КпАП України, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Згідно з пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КпАП України. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа взагалі його не мала.

Таким чином з аналізу наведених норм права та обставин справи слідує, що ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортними засобами, а тому останнього неможливо позбавити такого права.

На вказану обставину місцевий суд при розгляді справи уваги не звернув та помилково наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, при тому, що на ОСОБА_1 , який може бути віднесений до інших осіб, за санкцією ч.1 ст.130 КпАП України може бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та вважає за необхідне виключити такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, і вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави, тобто в іншій частині постанова Шацького районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чих Ольги Василівни задовольнити частково.

Постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення стягнення, виключивши з резолютивної частини постанови вказівку суду на призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову Шацького районного суду Волинської області від 25 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук