ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/418/22 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/306/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника - адвоката Філобок О.Л., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Філобок О.Л. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 24 грудня 2021 року о 13.30 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. 100 по вул. Шевченка у м. Запоріжжя, та, маючи зовнішні ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Філобок О.Л. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час ДТП ОСОБА_1 знаходився у будинку, та побачив як автомобіль з причепом, скоїв зіткнення з його автомобілем.

Автомобіль ОСОБА_1 більше року стоїть без руху, оскільки у автомобілі відсутній бензин та карбюратор.

Усвідомлюючи, що інший автомобіль буде продовжувати руйнувати власність потерпілого - автомобіль, що може призвести до непередбачуваних наслідків для інших учасників дорожнього руху та осіб, ОСОБА_1 зняв з ручника свій автомобіль та у вільному русі вниз дав автомобілю проїхатися кілька метрів на безпечну відстань від фури з причепом.

Після приїзду поліції, під час складання протоколу, працівники поліції стали вимагати від ОСОБА_1 пройти тест на алкогольне сп`яніння, як учасника ДТП. Потерпілий знаходився у схвильованому стані, та не розуміючі чому він повинен проходити огляд на наявність сп`яніння, відповів, що він відмовляється від проходження тестування на місці.

ОСОБА_1 при складанні протоколу виразив згоду на проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Перед підписанням протоколу, йому вручено направлення на такий огляд, та ОСОБА_1 поїхав одразу до медичного закладу, що підтверджується висновком.

Апелянт вважає, що під час складання протоколу, ОСОБА_1 не було роз`яснення всіх права і обов`язків, які визначені національним законодавством, що є істотним порушення його прав і свобод.

В даному випадку ОСОБА_1 , будучи необізнаним у своїх правах, не усвідомлюючи, що саме відбувається, оскільки він під час події був потерпілим у ДТП, не усвідомлював наслідки своєї відмови від проходження медичного огляду на місці.

Під час судового розгляду справи суддя відмовив у задоволення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Апелянт вважає, що відмова суду в задоволенні такого клопотання позбавила особу, яка притягається до відповідальності у реалізації права на юридичну допомогу та захист своїх прав та інтересів в суді, що гарантовано ст.ст. 55, 59 Конституції України.

Захисник наголошує, що в протоколі вказані взаємовиключні фабули подій, які підпадають під різні пункти ПДР України, тому не розкрито суть та ознаки складу скоєного порушення та помилково вказано статтю ПДР України, яку нібито порушив водій.

Направлення на огляд у медичний заклад було вручено під час складання протоколу, про що свідчить відеозапис. Отже, на момент підписання протоколу, поліцейським не було відомо про результати проведення огляду, та відповідно, при складанні протоколу не було встановлено наявність чи відсутність стану сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 не вмикав двигун автомобіля, а лише надав можливість повільно скотитись на кілька метрів по вулиці внаслідок зняття його з ручника на короткий час.

Апелянт вважає, що такі дії не відповідають ознакам поняття керування автомобілем, оскільки це є фактично перенесення предмета з одного місця на інше з використанням коліс.

Такі дії було здійснено у стані крайньої необхідності, що за ст. 17 КУпАП є обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, якщо і були б підстави вважати, що особа порушила вимоги ПДР України при цьому.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копія постанови вручена була з порушенням встановленого законом строку, а саме 15 лютого 2022 року.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2022 року просить скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що копію постанови районного суду було вручено з порушенням встановленого законом строк, а саме 15 лютого 2022 року.

Суд апеляційний інстанції, враховуючи вказане, дійшов до висновку, про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Філобок О.Л. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Філобок О.Л., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) встановлено, що 24 грудня 2021 року о 13.30 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. 100 по вул. Шевченка у м. Запоріжжя, та, маючи зовнішні ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, переглядаючи матеріали справи, можливо встановити, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: актом огляду водія на стан сп`яніння (а.с.3), направленням водія на огляд (а.с.5), з яких вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи події (а.с.7).

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи сторони захисту, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи, з приводу того, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Так, переглянутим відеозаписами під найменуванням «1ААБ 266939» та «2ААБ 266939» встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, який перебував в динамічному русі.

В супереч відповідних доводів апелянта відеозаписом «2ААБ 266939» зафіксовано, як ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, закрив водійську двір та не виходячи з автомобіля двічі розпочав та зупинив його рух.

Відеозаписом під найменуванням «», зафіксовано, як ОСОБА_1 працівники поліції повідомляють про здійснення руху на транспортному засобі «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водій ОСОБА_1 не заперечує, що під час події здійснив рух на автомобілі «Opel».

Відеозаписом під найменуванням «» зафіксовано як працівники поліції повідомляють, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Пропонують водієві пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від пропозиції працівника поліції відмовляється.

Вказані обставини свідчать, що під час події ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду справи не встановив істотних процесуальних порушень під час стадії адміністративного розслідування, що свідчить про те, що працівники поліції в межах належної правової процедури здійснили свої повноваження щодо збирання доказів винуватості особи.

Додатковим підтвердженням того, що працівники поліції належним чином здійснили свої повноваження є те, що матеріали справи не містить доказів того, що уповноважені органи, відносно працівників поліції здійснювали заходи дисциплінарного або кримінально-правового характеру.

А тому, посилання апелянта на те, що працівники поліції під час події істотно порушили вимоги національного закону є безпідставним та сформованою позицією захисту для уникнення від відповідальності за скоєне протиправне діяння.

Посилання про те, що ОСОБА_1 під час події не здійснював керування транспортним засобом, а лише скотився на декілька метрів є безпідставним та таким, що повністю спростовується матеріалами справи.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі..

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу.

Враховуючи викладене та матеріали справи, суд в противагу доводам апеляційної скарги апелянта встановив: відеозаписами під найменуванням «1ААБ 266939» та «2ААБ 266939» встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, який перебував в динамічному русі. Сам водій ОСОБА_1 під час події не заперечував, що здійснював рух на транспортному засобі.

Крім того, відеозаписом «1ААБ 266939» спростовується доводи апелянта про те, що транспортний засіб не мав акумулятора, що ніби свідчить про несправність автомобіля. Вказаним відеозаписом чітко зафіксовано, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та здійснив дії у вигляді включення двірників лобового скла автомобіля.

Апеляційний суд вважає, що всі дослідженні докази свідчать лише про те, що під час події ОСОБА_1 здійснював експлуатацію транспортного засобу, тобто керував автомобілем, після чого відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

З приводу посилань апелянта що того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вказує наступне.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Піддаючи оцінці матеріали справи та враховуючи інкриміновані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що ситуація з ОСОБА_1 не може вважатися, як крайня необхідність, оскільки в скарзі, так і під час розгляду справи учасниками не було конкретизовано та доведено, що він не мав можливість іншим чином уникнути ситуації.

Крім того, подія у вигляді дорожньо-транспортної пригоди вже відбулася, що само по собі виключає усунення негативних наслідків в майбутньому.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

З заявою захисника - адвоката Філобок О.Л. їй в апеляційному суді було надано доступ до матеріалів справи в електронному вигляді для ознайомлення, а отже відповідне процесуальне право сторони захисту було поновлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Філобок О.Л. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Філобок О.Л., залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/418/22