Справа № 366/3341/21
Провадження № 3/366/90/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

15.12.2021 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 180255 від 12.12.2021 року:

11.12.2021 року о 22 год. 23 хв. в смт. Іванків вул. І. Проскури, 86, водій керуючи ТЗ BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з АЗС «АВІАКОМ» не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_2 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Судові засідання, які були призначені на 21.01.2022 року, 03.02.2022 року та 08.02.2022 року були відкладені за клопотанням сторони захисту.

В цих судових засіданнях ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зокрема пояснив, що він не керував автомобілем за обставин, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні 15.02.2022 року свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона є матір`ю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Надала письмові пояснення, згідно з яких за кермом вищезазначеного автомобіля знаходилась вона, а не її син ОСОБА_1 . Вона виїжджала з території АЗС до місця свого проживання, при цьому ніякої ДТП не відбулося. В подальшому вона припаркувала автомобіль біля гаражного приміщення, що розташоване поруч з місцем її проживання. Після цього вона зі знайомими поїхала в с. Димарка. Про те, що відносно її сина ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення вона дізналась пізніше.

Судове засідання відкладено на 03.03.2022 року, яке не було проведено у зв`язку з військовою агресією рф на території України.

24.02.2022 року рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства.

06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено розпорядженням Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року.

Судове засідання призначене на 16.08.2022 року, яке у зв`язку з неявкою сторін відкладено на 30.08.2022 року.

В судове засідання, яке було призначене на 30.08.2022 року ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Працюк В.Л. (виступає захисником на підставі договору про надання правової допомоги № 16/адмін. Від 07.02.2022 року), а також інспектор СРПП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Костюк Ю.В. не з`явились. Про дату та час судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, суддя приходить до висновку, що він мав об`єктивну можливість особисто, в повній мірі реалізувати свої права передбачені ст.286 КУпАП. Останній не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення. За цих обставин суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, в ч. 2 ст. 272 КУпАП зазначено, що на виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

КУпАП не містить положень щодо обов`язку відкладення розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі неявки у судове засідання свідків адміністративного правопорушення, а тому, неявку цих свідків суддя розцінює як спосіб реалізації ними своїх прав та обов`язків.

З огляду на вищевикладене, а також керуючись таким завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення як своєчасність, суддя приходить до висновку про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі її учасників.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В судовому засіданні по справі про адміністративне правопорушення було досліджено наступні, надані до суду докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 180255 від 12.12.2021 року, схему місця ДТП, яка сталась 11.12.2021 року, копії письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11.12.2021 року, та письмове пояснення ОСОБА_2 від 15.02.2022 року. Інших доказів матеріали справи не містять.

Дослідивши ці докази, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», складеного відносно ОСОБА_1 зазначено: 11.12.2021 року о 22 год. 23 хв. в смт. Іванків вул. І. Проскури, 86, водій керуючи ТЗ BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з АЗС «АВІАКОМ» не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_2 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

З цієї фабули взагалі не зрозуміло, хто керував транспортним засобом, оскільки фабула не містить жодного прізвища особи як водія транспортного засобу, що свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає критерію достатності та не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).

В порушення цих вимог, у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у графі особу встановлено («назва документа, серія, №, ким і коли виданий») зазначено «ІПНП».

Так, у ст. 13 ЗУ "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення в повній мірі відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки це позбавляє суддю можливості належним чином встановити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо схеми ДТП

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено схему місця ДТП, яка сталася 11.12.2021 року о 22 год. 23 хв. в смт. Іванків по вул. І. Проскури, 86.

Відповідно до п. 1 ч. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються, зокрема схема місця ДТП (додаток 8 до цієї Інструкції), яку підписують учасники ДТП та поліцейський.

Також, згідно з вимогами ч. 4 розділу ІХ цієї Інструкції, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

В порушення зазначених вимог, при складенні схеми місця ДТП, на лицьовій стороні останньої поліцейським не зазначено: сталі орієнтири, до яких здійснено прив`язка об`єктів та слідів; координати розміщення транспортних засобів (№ 7 та 8 умовних позначень) відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; координати місця зіткнення автомобілів (місце зіткнення позначено № 6 умовних позначень), здійснено лише одну прив`язку місця зіткнення до графічного зображення, про яке відсутня у схемі будь-яка інформація.

Крім цього, на зворотному боці схеми у графі «Вид пригоди» зазначено: дорожньо-транспортна пригода, тобто формально, без конкретного типу пригоди, що трапилась (наїзд, зіткнення, перекидання тощо).

В ході дослідження цієї схеми місця ДТП встановлено відсутність з обох її боків будь-яких підписів водіїв транспортних засобів, які повинні ставитись для засвічення відображених у ній відомостях.

Також схема місця ДТП викликає сумнів у судді стосовно достовірності внесених в ній даних про розташування транспортних засобів, виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявні копії письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11.12.2021 року, які аналогічні за своїм змістом. Відомості з цих пояснень зводяться до того, що після ДТП, яка мала місце 11.12.2021 року, автомобіль марки BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , який скоїв зіткнення з автомобілем BMW 520, д.н.з. НОМЕР_3 , зник з місця пригоди.

Разом з цим, автомобіль BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 зображений на схемі ДТП як такий, що залишився на місці пригоди.

Ці сумніви також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 15.02.2022 року, в частині того, що після виїзду з території АЗС, автомобіль поїхав далі, де в подальшому був зупинений водієм біля гаражного приміщення.

Крім цього, на зворотному боці схеми місця ДТП у графі «Порушення пункту ПДР» зазначено: 3.21., що не відповідає відомостям, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначено порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Такого пункту 3.21 в чинних на момент пригоди ПДР України взагалі не існує.

З огляду на вищезазначене, суддя приходить до висновку, що наявна в матеріалах справи схема місця ДТП містить інформацію, яка не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Щодо кваліфікації порушення пункту ПДР.

Як зазначено вище, відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керуючи ТЗ BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з АЗС «АВІАКОМ» не впевнився в безпечності…..

В цьому випадку, як вбачається з фабули протоколу, слід зазначити, що автомобіль здійснював виїзд, тобто вже перебував в русі, а не починав його. Крім того, виїзд автомобіля з території АЗС є дорожньою ситуацією, яка регулюється іншим пунктом ПДР України.

Зокрема, відповідно до п. 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Отже, п. 10.2 ПДР України чітко регулює дорожню ситуацію, яка відображена у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, а тому, при складанні протоколу поліцейськими не вірно кваліфіковано порушення водієм ПДР України, що спричинило ДТП. Це в свою чергу підтверджує ту обставину, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявне пояснення ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , згідно з яким автомобілем керувала вона, а не її син.

Суддя критично ставиться до цього пояснення в частині керування автомобілем ОСОБА_2 та розцінює його як спосіб уникнення її сином ОСОБА_1 від притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки подія керування автомобілем саме останнім підтверджується наявними в матеріалах справи копіями письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11.12.2021 року.

Однак, з огляду на вищезазначене, суддя приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази, які були зібрані на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП містять відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, зібрані з порушенням вимог чинного законодавства та відповідно є неналежними та недопустимими по справі, а тому не можуть бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Отже, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Також до вищенаведеного слід зазначити, що суддею в ході розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, встановлено, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, а тому суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 7, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя О.П. Гончарук