ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2197/21 Головуючий в 1 інст. Михайлова А.В.
Провадження № 33/807/376/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Железняка В.К., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Масло трейд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_2 25.03.2021 року, о 15 годині 4 хвилин, у м. Запоріжжі по вул. Автозаводській, керував транспортним засобом «Ford Transit Connect», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» 6820, тест № 610, результат позитивний, виявлено 0,38 проміле алкоголю в крові, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи районний суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП та всупереч приписам вказаної норми позбавив його права взяти участь у розгляді справи 17 лютого 2022 року.

Районний суд не звернув увагу, що протокол не містить підпису про ознайомлення з правами і обов`язками, вказаний недолік є істотним.

Вказує, що пояснення свідка ОСОБА_3 від 25.03.2021 року є сфальсифікованими, складені не на місці події, а через місяць в іншому місці, оскільки текст пояснення здійснено різними ручками та різним кольором. Свідок невірно вказав анкетні данні ОСОБА_2 . В кінці пояснень стоїть підпис та дата вчинення 25.04.2021 (тобто свідок підписав через місяць після складання).

Наголошує, що час проведення обстеження є невірним та не збігається з фактичним часом.

Під час події працівники поліції навмисно не направили його до лікарні.

Районний суд безпідставно відхилив доказ у вигляді висновку медичного закладу, згідно з яким він був тверезий.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, оскільки в Україні було запроваджено військовий стан та обмеження.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити.

Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

В клопотанні апелянт вказує, що через ведення воєнного стану не зміг отримати вчасно повний текст судового рішення та подати апеляційну скаргу.

Суд апеляційний інстанції враховуючи вказане дійшов до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підставі для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його захисника адвоката Железняка В.К., перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) встановлено, що ОСОБА_2 25.03.2021 року, о 15 годині 4 хвилин, у м. Запоріжжі по вул. Автозаводській, керував транспортним засобом «Ford Transit Connect», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager 6820», тест № 610, результат позитивний, виявлено 0,38 проміле алкоголю в крові, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: роздруківкою з приладу «Драгер 6820» (а.с.2), якою зафіксовано, що водій ОСОБА_2 під час огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки мав ступінь сп`яніння 0,38 проміле. Роздруківку з приладу, ОСОБА_2 підписав без зауважень; актом огляду водія (а.с.4), яким вказано, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння та пройшов огляд за допомогою «Драгер 6820» на місці зупинки. Результат позитивний 0,38 проміле; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.5), який вказав, що був свідком проходження водієм ОСОБА_2 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Результат склав 0,38 проміле; письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6), який пояснив, що пройшов огляд на приладі «Драгер 6820». Результат склав 0,38 проміле. Перевірку проходив після ДТП та пояснив, що випив 1 бокал пива 24 березня 2021 р.; відеозаписом події.

Так, з відеозапису під найменуванням «» вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Драгер 6820». Результат склав 0,38 проміле. Повідомив, що вчора вживав пиво. На пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу, водій ОСОБА_2 намагався ухилитися, хоча повідомлений був належним чином про право проїхати до медичного закладу.

Відповідно до відеозапису під найменуванням «» ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами справи та йому було надано документи на підпис.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність підстав для притягнення його до відповідальності і на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_2 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не заперечується.

Апеляційна скарга апелянта не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Зокрема, доводи про те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_2 та його захисника спростовуються матеріалами справи відповідно до яких ОСОБА_2 та його захисник адвокат Пінчук С.О. приймали участь в судовому засіданні першої інстанції (а.с. 45).

Відповідно до мотивувальної частини постанови суду ОСОБА_2 та його захисник висловили свою позицію, яка була в подальшому оцінена судом (а.с. 51-53).

Завершення розгляду справи за відсутністю ОСОБА_2 та його захисника не може свідчити про істотне порушення прав особи, яка притягається до відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з того, суд апеляційної інстанції вважає, що завершення розгляду справи за відсутності учасників процесу, які приймали участь у розгляді справи, не є істотним порушення вимог національного закону.

Щодо доводів про те, що місцевий суд не взяв до уваги висновок медичного закладу, згідно якого ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд вказує наступне.

Пункт 9 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., визначає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, ОСОБА_2 повинен був пройти медичний огляд у присутності поліцейського протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності з п.22 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, вказаний доказ проходження ОСОБА_2 огляду є недопустимим доказом, який не спростовує його винуватість у вчиненні порушення вимог п.2.9а ПДР України.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не направили ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження огляду є безпідставним, оскільки під час перегляду відеозапису встановлено, що саме водій ухилявся від пропозиції працівників поліції поїхати до медичного закладу.

Щодо пояснень свідка, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про певну фальсифікацію є безпідставним, адже зміст пояснень свідка не суперечить матеріалам справи та повністю узгоджуються з відеозаписом події.

Таким чином, суд не має сумнівів у достовірності пояснень вказаного свідка, а тому вони є належними та допустимими під час розгляду вищевказаної справи.

З приводу посилань апелянта на певні технічні описки, на неправильне зазначення відомостей в певних в графах документів, суд вказує наступне.

Надмірне прагнення апелянта до чистоти, переваги форми над змістом справи, оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, неправильного зазначення часу, не роз`яснення порядку, та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння.

Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, поведінки під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння в суспільстві.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2197/21