Справа № 676/4228/22
Номер провадження 3/676/2205/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю : представника потерпілого Складанівського О.Л., особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №389515 від 06 серпня 2022 року, складеного інспектором ВРПП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Підліснюком М.Ю., ОСОБА_1 06 серпня 2022 року близько 08 год. 00 хв. у дворі будинку №1 по вул.Суворова в м.Кам`янець-Подільському умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав 20 кг щебня гранітного фракції 10х15 мм вартістю 09 грн. 10 коп. та камінь будівельний вагою 30 кг вартістю 57 грн. 00 коп., що належить ОСББ «Затишок Плюс», чим спричинив матеріальних збитків на суму 66 грн. 10 коп., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника потерпілого та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, встановлено, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст.ст. 8, 9 цього Кодексу).

Положеннями ст.9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.1 ст.51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються наконституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Підліснюку М.Ю., оскільки він порушив провадження в справі за ч.1 ст.51 КУпАП щодо ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №389515 від 06 серпня 2022 року, складеного інспектором ВРПП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Підліснюком М.Ю., ОСОБА_1 06 серпня 2022 року близько 08 год. 00 хв. у дворі будинку №1 по вул.Суворова в м.Кам`янець-Подільському умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав 20 кг щебня гранітного фракції 10х15 мм вартістю 09 грн. 10 коп. та камінь будівельний вагою 30 кг вартістю 57 грн. 00 коп., що належить ОСББ «Затишок Плюс», чим спричинив матеріальних збитків на суму 66 грн. 10 коп., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП.

Частина перша статті 51 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння адміністративного правопорушення.

Про умисел на викрадення майна може свідчити поведінка винної особи під час та після вчинення адміністративного правопорушення.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього адміністративного правопорушення, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.

Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Суспільна небезпечність даного адміністративного правопорушення полягає в тому, що воно порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.

При цьому, під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.

Корисливий мотив, як обов`язкова ознака, при вчинені адміністративних правопорушень проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.

Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатно вилучає чуже майна і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , співвласники якого і є членами ОСББ «Затишок Плюс». Приблизно 10 років тому за кошти ОСББ «Затишок Плюс» було придбано декілька тон щебня гранітного фракції 10х15 мм, який зберігається у дворі будинку АДРЕСА_3 . Там же біля щебня зберігається декілька кубів каменю, що залишився після демонтажу стовбців колишнього забору, який огороджував двір. Тривалий час щебінь та камінь не використовуються. Неодноразово звертався до голови ОСББ ОСОБА_4 із проханням виділити йому декілька кілограм щебня для прокладання доріжок у дворі будинку, проте постійно отримував відмову, хоча аналогічні прохання інших мешканців будинку головою ОСББ задовольнялися. Мотивами відмови голови ОСББ ОСОБА_4 у виділенні йому щебня було те, що для цього необхідно рішення зборів членів ОСББ, які протягом чотирьох років голова ОСББ не скликав. Саме через безпідставну неодноразову відмову йому головою ОСББ у виділенні декількох кілограм щебня та з метою покращення благоустрою території двору, 06 серпня 2022 року близько 08 год. 00 хв. взяв із купи приблизно 20 кг щебня та один камінь приблизно 30 кг та облаштував ними доріжку біля приміщення гаражу, яким він користується. Саме в той момент, як він брав щебінь та камінь, до нього підійшов голова ОСББ ОСОБА_4 та зробив йому зауваження, на яке він не відреагував, а тому голова ОСББ викликав поліцію. Категорично заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні, оскільки щебінь та камінь таємно не викрадав, а взяв їх відкрито у присутності голови ОСББ ОСОБА_4 і використав не на свою користь, а для загальних потреб, зокрема на покращення благоустрою території двору ОСББ, зокрема виклав із них доріжку, якою користуються всі мешканці будинку, в тому числі члени ОСББ.

Представник потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що є головою ОСББ «Затишок Плюс», членами яких є сім чоловік, в тому числі мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 . У 2010 році за кошти ОСББ «Затишок Плюс» було придбана 5,5. тон щебня гранітного фракції 10х15 мм, з яких 1,8 тон використали для облаштування частини огороджувального забору. А решту, як будівельний матеріал, зберігається у дворі будинку АДРЕСА_3 , та в подальшому планувався використовуватись на облаштування іншої частини огороджувального забору та бетонних доріжок у дворі будинку. Там же біля щебня зберігається декілька кубів каменю, що залишився як будівельний матеріал після демонтажу стовбців колишнього забору, який огороджував двір. 06 серпня 2022 року близько 05 год. 00 хв. через вікно своєї квартири побачив, як ОСОБА_1 набирає у пластикову ємкість із купи щебінь та носить його до приміщення своїх самочинно збудованих у дворі будинку сараю та гаражу, біля яких облаштовує доріжки. Близько о 05 год. 35-45 хв. він вийшов у двір будинку до ОСОБА_1 та почав робити йому зауваження з цього приводу. Проте, ОСОБА_1 не реагував на його зауваження та у його присутності продовжував брати щебінь і камінь та облаштовувати із них доріжки. Саме тому він викликав поліцію, яка прибула на місце події близько 08 години. Разом із поліцейськими вони орієнтовно визначити вагу щебня 20 кг та каменю 30 кг, які взяв ОСОБА_1 .

Таким чином, із пояснень у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та представника потерпілого встановлено, що ОСОБА_1 , хоча і не є членом ОСББ «Затишок Плюс», проте є співвласником квартири АДРЕСА_2 , сім співвласників квартир якого і складають ОСББ «Затишок Плюс», де постійно проживає, а його мати ОСОБА_3 також є співвласником зазначеної квартири та є членом ОСББ «Затишок Плюс», що підтверджується поіменним списком членів вказаного ОСББ. Також, із пояснень у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та представника потерпілого, а також доданих до матеріалів справи наданих представником потерпілого фотографій встановлено, що ОСОБА_1 не таємно, як це ставиться йому у вину в протоколі про адміністративне правопорушення, а відкрито у присутності голови ОСББ «Затишок Плюс» ОСОБА_4 взяв щебінь і камінь та облаштував із них доріжки у дворі зазначеного будинку. При цьому, ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердив, що у нього не було корисливої мети та корисливого мотиву коли він брав щебінь і камінь, а взяв їх виключно з метою покращення благоустрою прибудинкової території ОСББ «Затишок Плюс», тобто для загальних потреб мешканців будинку та членів ОСББ, оскільки голова ОСББ ОСОБА_4 тривалий час не виконує своїх безпосередніх обов`язків по покращенню благоустрою прибудинкової території.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 таємно та з корисливих мотивів викрав належні ОСББ «Затишок Плюс» щебінь та камінь, що є обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, матеріали справи не містять.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, зокрема його суб`єктивної сторони, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.51 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О