Справа № 456/2630/22
Провадження № 3/456/1587/2022
ПОСТАНОВА

іменем України

07 вересня 2022 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Белеїв Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 28.04.2022 року близько 16:15 год. по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній, керуючи велосипедом марки Best, виїхав на проїзну частину дороги та створив аварійну ситуацію, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю цього малолітнього велосипедиста та транспортного засобу марки Chevrolet моделі Niva, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги пунктів 2.3. «в», 6.1, 6.2, 6.6. «а» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час судового розгляду цієї справи, у призначене судове засідання з`явився та після роз`яснення йому прав і обов`язків, визначених у ст. 268 КУпАП, надав пояснення, згідно з котрими свою вину визнав, зазначив, що безпосередньо внаслідок того, що він недодивився за своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбулась така дорожньо-транспортна пригода.

Суддя, заслухавши пояснення особи, який притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 150 СК України закріплюються такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частин 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Відповідно до пунктів 2.3. «в», 6.1, 6.2, 6.6. «а» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку. Велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара). Велосипедисту забороняється керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, який притягається до адміністративної відповідальності, будучи батьком з-поміж іншого, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наведених вище вимог законодавства не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 297743, котрий складений 11.08.2022 року у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 09.05.2022 року, відповідно до яких останній підтвердив обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, котрі підтверджують факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 09.05.2022 року, відповідно до яких останній підтвердив обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, котрі підтверджують факт ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків;

- протоколом допиту законного представника ОСОБА_1 від 25.05.2022 року, відповідно до яких останній підтвердив обставини вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, котрі підтверджують факт ухилення ним від виконання батьківських обов`язків;

- копією свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , з котрого вбачається, що особа, який притягається до адміністративної відповідальності, є його батьком;

- копією постанови від 30.07.2022 року про закриття кримінального провадження, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 року за № 0000235 за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що в діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, який являється батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого сина, що, власне, підтверджується наявними у справі матеріалами.

Проте, вирішуючи питання про накладення стягнення за вчинення правопорушення, суддя дотримуючись вимог статей 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, санкція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає накладення попередження або штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, сімейний та майновий стан, зокрема те, що він не працює, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді попередження. На переконання судді, застосування такого заходу, як попередження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 496 грн. 20 коп..

Керуючись статтями 9, 33-35, 40-1, 184, 221, 245, 251-252, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Оскільки дана постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження винесена за участі ОСОБА_1 , то ця постанова у частині накладення такого адміністративного стягнення, виходячи з положень ч. 1 ст. 306 КУпАП, вважається виконаною шляхом оголошення її порушнику.

Порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання у частині стягнення судового збору становить три місяці.

Суддя Володимир МИКИТИН