ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1050/22 Справа № 213/1356/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 2465 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Постановою суду встановлено, що 21 червня 2022 року о 20:25 год. в АДРЕСА_1 (точне розташування не підлягає розголосу) старший лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду. Свої службові обов`язки не виконував та був відсутній до 07:12 год. 22 червня 2022 року.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 2465 грн. - скасувати та закрити адміністративне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції було неправомірно застосовані норми та положення Наказу МОУ №329 від 23 жовтня 2021 року про затвердження Інструкції та складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, так як вказана інструкція встановлює механізм протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців ЗСУ та окремо військовозобов`язаних під час проходження зборів, і даному випадку ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, тому висновок суду першої інстанції про неможливість застосування положень Наказу МОУ №329 від 23 жовтня 2021 року про затвердження Інструкції та складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення апелянт вважає неправомірним.

Також, апелянт вказує на те, що протокол складено заступником командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 , який не є командиром підрозділу та не був на час складання протоколу тимчасово виконуючим обов`язки командира підрозділу, а тому він не мав права складати такий протокол та збирати докази адміністративного правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням процесуальних строків, встановлених КУпАП, а саме, вчинення нібито адміністративного правопорушення було виявлено 22 червня 2022 року, натомість протокол, який був на розгляді суду першої інстанції, складено аж 17 липня 2022 року. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення як від 30 червня 2022 року, так і від 17 липня 2022 року не містить серії та номеру, що суперечить п. 1 Розділу наказу МОУ №329.

Поміж іншого, апелянт вказує на тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП взагалі не розкрито обставин, за яких вчинено дане правопорушення, тобто, не відображено в чому саме виявились незаконні дії ОСОБА_1 у відповідності до диспозиції вказаної норми закону.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст .245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Так, вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні місцевого суду доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст. 245 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується наступними дослідженими судом першої інстанції доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 30 червня 2022 року, матеріалами службового розслідування відносно ОСОБА_1 , які складаються з Акта службового розслідування, рапорту начальника штабу ОСОБА_4 від 22 червня 2022, згідно якого доповідається, що ст. лейтенант ОСОБА_1 покинув розташування в/ч самовільно, без дозволу свого безпосереднього начальника на власній автівці та був відсутній більше 10 годин; письмовими поясненнями заступника ком.батареї з озброєння ОСОБА_3 , які він підтвердив повністю в своїх показаннях в судовому засіданні в якості свідка; письмовими поясненнями начальника штабу ОСОБА_4 , згідно яких він не надавав дозвіл ОСОБА_1 у зазначений день на виїзд з в/ч чи дозвіл на відсутність; письмовими поясненнями ст. радіотелефоніста ОСОБА_5 , які по суті аналогічні показанням свідка ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями старшого механіка-водія ОСОБА_6 , згідно яких він був свідком того, як 22 червня 2022 року приблизно о 07 годині на територію розташування в/ч в`їхав автомобіль, яким користується ст. лейтенант ОСОБА_1 , про що він повідомив чергового офіцера ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; наказами командира військової частини НОМЕР_2 № 35 про призначення службового розслідування та № 36 про результати службового розслідування, згідно яких капітан ОСОБА_2 був уповноважений на проведення службового розслідування та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями командира військової частини підполковника ОСОБА_7 .

Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не наведено та не встановлено.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП взагалі не розкрито обставин, за яких вчинено дане правопорушення, тобто, не відображено в чому саме виявились незаконні дії ОСОБА_1 у відповідності до диспозиції вказаної норми закону, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки диспозиція вказаної норми закону передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини, що прямо відображено у складеному протоколі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2022 року.

При цьому, факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини було зафіксовано свідком ОСОБА_3 , який, будучи допитаний безпосередньо судом першої інстанції пояснив, що 21 червня 2022 року він заступив черговим на КПП о 17:00, о 20:20 він зафіксував виїзд ОСОБА_1 на власному автомобілі. На його запитання щодо дозволу виїзду ОСОБА_1 повідомив, що свій виїзд узгодив з начальником штабу, від якого і отримав усний дозвіл на виїзд. При перевірці цієї інформації він не зміг зв`язатись з начальником штабу через відсутність зв`язку. За таких обставин він пропустив ОСОБА_1 . При поверненні начальника штабу до в/ч було встановлено, що він не надавав дозвіл ОСОБА_1 на виїзд з в/ч. Він отримав доручення зафіксувати повернення ОСОБА_1 до військової частини, що він і зробив. ОСОБА_1 повернувся 22 червня 2022 року о 07:12 на власному авто.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням процесуальних строків, встановлених КУпАП, а саме, вчинення нібито адміністративного правопорушення було виявлено 22 червня 2022 року, натомість протокол, який був на розгляді суду першої інстанції, складено аж 17 липня 2022 року не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складався саме після проведення службового розслідування, так як таке розслідування направлено на виявлення всіх фактичних обставин і по його завершенню становиться зрозумілим, чи є в діях військовослужбовця ознаки адміністративного правопорушення. Всі ці обставини певною мірою вивчились місцевим судом у сукупності з усіма матеріалами справи та разом із положеннями діючого законодавства, та отримали свою оцінку.

Щодо посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що протокол складено неуповноваженою особою, то суд апеляційної інстанції оцінює критично такі доводи, оскільки як свідчать матеріали справи, особа, яка була командиром військової частини уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення без порушень виконала свій обов`язок під час військового стану, при цьому, ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом в повному обсязі, роз`яснено йому його права, протокол підписаний без зауважень, добровільно та особисто ОСОБА_1 , в установленому законом порядку складений протокол, як і дії заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 , який склав протокол, ОСОБА_1 оскаржені не були.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення як від 30 червня 2022 року, так і від 17 липня 2022 року не містить серії та номеру, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки він повністю відповідаю вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, містить дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тощо, відтак докази апелянта стосовно неналежного оформлення вищевказаного протоколу не відповідають дійсності.

Зважаючи на вищевикладене та на підставі досліджених матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив справу на підставі належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів. Обставини, які спростовували б висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено, відтак, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 2465 гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко