№ 336/278/22
ПОСТАНОВА

іменем України

29 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянки України, яка тимчасово не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківськив обов"язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявився в тому, що останній з 01.09.2021 по 23.12.2021 не приступив до навчання в школу № 77 по вулиці Помірська, буд. 91, що є порушенням ст. 59 ЗУ «Про освіту», ст. 53 Конституції України.

Судові засіданні призначалися неодноразово. Судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 , до суду не повернулася. Крім того, остання повідомлялася допомогою SMS-повідомлень.

За наведеного суд, враховуючи, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, не є обов`язковою, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Частиною 1 ст.184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей -

Вказана норма спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

За приписами ст. 53 Конституції України, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про освіту" повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою.

Вина ОСОБА_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.12.2021 року серії ВАБ 679015, поясненнями ОСОБА_1 , характеристикою учня Запорізької гімназії № 77 ЗМр ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

Таким чином у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку визнати винною ОСОБА_1 , у скоєнні правопорушення та закрити провадження в справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст. 247, 283, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів.

Суддя Є.С. Боєв

Постанова набрала законної сили « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.