Справа № 204/4900/22
Провадження № 3/204/2457/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2022 року справу передано у моє провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № 34 від 11 липня 2022 року, 26 січня 2022 року в період часу з 08 години 10 хвилин до 08 години 40 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , майор ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ, будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду перевищив свої службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, а саме всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24 грудня 2021 року № 1000 «Про організацію бойової підготовки, вартової та внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на І півріччя 2022 року» щодо проведення щоденно з 08 години 10 хвилин до 08 години 40 хвилин офіцером психологом та заступником командира роти (батальйону) по роботі з особовим складом перевірки психологічної готовності військовослужбовців, які залучаються до несення бойової служби, вирішив на власний розсуд провести огляд особистих речей військовослужбовців, які заступають на бойову службу по охороні ДП ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», внаслідок чого офіцер служби психологічного забезпечення військової служби НОМЕР_1 НГУ лейтенант ОСОБА_2 не змогла своєчасно та якісно провести експрес-діагностику щодо психологічної готовності особового складу зазначених військовослужбовців, серед яких був солдат ОСОБА_3 , тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

10 серпня 2022 року адвокатом Токарєвим В.В. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 36-40).

В обґрунтування клопотання зазначено, що прокурором при складанні зазначеного протоколу не з`ясовано, не встановлено та не підтверджено доказами наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, а викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності. Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 26 січня 2022 року черговий підрозділу перевірив шафу для зберігання мобільних телефонів військовослужбовців, які видаються останнім для користування у визначений час та заборонені для використання під час несення служби у варті на території охороняючого режимного об`єкту. Під час цієї перевірки було виявлено відсутність телефонів, заміна їх на муляжі, тощо. Черговий доповів про це командиру військової частини, що стало підставою для раптової перевірки особистих речей військовослужбовців, які заступали до варти. Зазначена перевірка особистих речей була невідкладною, тому що військовослужбовці вже заступали до варти та іншого часу на цю перевірку не було. Про зазначену перевірку ОСОБА_1 повідомив офіцера психолога лейтенанта ОСОБА_2 , яка до цього часу перевірила на плацу варти 2, 3, 4 в період часу приблизно з 08 години 10 хвилин до 08 години 25 хвилин (тобто приблизно протягом 15 хвилин перевірила три варти) та разом із ним піднялася в розташування підрозділу та перевірила варту 1, виконавши при цьому експрес-опитування з кожним військовослужбовцем варти без будь-якого обмеження у часі, про що розписалася у постовій відомості. ОСОБА_1 вважає, що ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення за вказаних обставин в його діях були відсутні, він діяв відповідно до Статутів ЗС України. Крім того, вказано, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП. Так, даний протокол складено 11 липня 2022 року, тоді як викладені в ньому обставини з`ясовані ще 27 січня 2022 року. При цьому, в поясненнях ОСОБА_2 дата проведення експрес-діагностики вказана жовтнем 2022 року, тобто датою, що ще не настала. Натомість повідомлення про зазначені обставини для прийняття рішення прокурору надійшло ще 02 лютого 2022 року. Разом з цим, доводи прокурора про те, що зазначений протокол ним був складений не пізніше ніж 3 місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження - 11 липня 2022 року, не підтверджені матеріалами справи, оскільки така постанова не долучена до матеріалів справи. Тому вважає, що строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності формально спливли ще в квітні 2022 року. Також вказано на те, що в додатках до зазначеного протоколу відсутні копія чи витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24 грудня 2021 року № 1000, на який посилається прокурор в протоколі. Більш того, посилаючись на час проведення експрес-діагностики згідно з цим наказом, прокурор не посилається на визначення місця проведення експрес-діагностики (плац чи розташування підрозділу). В даному випадку офіцер психолог провела відповідну експрес-діагностику з 1 вартою в розташуванні підрозділу без обмеження часом. При тому, що таку ж експрес-діагностику цей же офіцер психолог провела перед цим протягом 15 хвилин з трьома вартами. Тому твердження прокурора в протоколі про те, що лейтенант ОСОБА_2 «не змогла своєчасно та якісно провести експрес-діагностику» не підтверджено доказами, зокрема, не надано постову відомість варти із записом та підписом лейтенанта ОСОБА_2 про проведення нею експрес-діагностики, та є лише припущенням.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, підтримав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що військовослужбовцям заборонено користуватися мобільними телефонами у вільному доступі. Вказав, що телефони їм видаються для спілкування з ріднею та друзями під особистий підпис розпис у відповідному журналі у відведений для цього час. При заступанні на добове чергування на режимний об`єкт ДП ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» здійснюється огляд особистих речей військовослужбовців на наявність заборонених предметів, зокрема телефонів. Так, під час такого огляду речей першої варти в шафці для зберігання телефонів було виявлено заміну телефонів на їх муляжі (корпуси телефонів без акумуляторів (батареї заряду) та відсутність сім-карт мобільних операторів у них), про що йому було повідомлено черговим оператором ОСОБА_4 цих підстав та з огляду на те, що використання мобільних телефонів на режимному об`єкті заборонено статутами, ним було негайно прийнято рішення про здійснення особистого огляду речей військовослужбовців 1 варти, який ним доручено було провести ОСОБА_5 та про що повідомлено лейтенанту ОСОБА_2 , яка разом з ним перебувала в цей час на плацу та проводила експрес-діагностику 2, 3 та 4 варти. Після чого, він разом з нею піднявся на другий поверх розташування підрозділу, де остання провела експрес-діагностику 1 варти без будь-яких обмежень часі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працювала у військовій частині НОМЕР_1 НГУ психологом, де до її обов`язків, з-поміж іншого, входило проведення перевірки психологічної готовності особового складу до несення військової служби. Вказані перевірки передбачені наказами від 01 вересня 2017 року (№ наказу не пам`ятає) та наказу № 552 (дату не пам`ятає). Так, вона щодня вранці проводила планову психологічну перевірку особового складу до готовності проходження служби в добовому наряді шляхом: або їхнього тестування, або експрес-опитування. Порядок проведення перевірки, зокрема тестування чи опитування, вона визначала самостійно, на власний розсуд, оскільки жодними нормативними документами це питання не врегульовано. 26 січня 2022 року близько 07 години 50 хвилин вона прийшла на плац, де за 15-20 хвилин вона провела психологічну перевірку особового складу 2, 3, та 4 варти до готовності проходження служби в добовому наряді. Вказала, що особового складу 1 варти на плацу не було, як вона з`ясувала потім, оскільки у них за місцем розташування підрозділу ОСОБА_5 , за наказом ОСОБА_1 , здійснювалася перевірка особистих речей на наявність заборонених предметів. З цих підстав, вона разом із ОСОБА_1 піднялася до 1 роти за місцем її розташування, де вона й опитала особовий склад 1 варти щодо можливості заступити на чергування, на що військовослужбовці відповіли, що можуть, про що вона зробила відповідний запис в журналі. Зазначила, що на вказане експрес-опитування 1 варти вона витратила приблизно 10 хвилин, при цьому її ніхто нічим не обмежував у проведенні цього опитування. Стверджувала, що вказаного часу їй було достатньо для його проведення. Вказала, що на той момент нею використовувався метод спостереження та бесіди, вона наглядала за спілкуванням та виглядом солдат. Зауважень у неї не було, в тому числі і до ОСОБА_3 , оскільки у нього жодних відхилень чи підозр на них не було. Зазначила про те, що про наявність будь-яких відхилень повинні також були повідомляти командири. Також вказала на те, що вона запитувала у військовослужбовців їх відношення до проведеного огляду та чи можуть вони заступати на службу у зв`язку із ситуацією, що склалася, на що останні відповіли їй, що можуть, у тому числі і ОСОБА_3 , при цьому вони вказали їй на те, що занепокоєні тим, що в ході обшуку можуть зникнути їхні особисті речі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що вранці 26 січня 2022 року черговий по підрозділу перевірив шафу для зберігання мобільних телефонів військовослужбовців, які видаються останнім для користування у визначений час та заборонені для використання під час несення служби у варті пронесення на територію охороняючого режимного об`єкта. Під час цієї перевірки було виявлено відсутність телефонів, заміна їх муляжами, тощо. Черговий доповів про це командиру військової частини, що стало підставою для раптової перевірки особистих речей військовослужбовців, які заступали до варти. Зазначена перевірка особистих речей була невідкладною, тому що військовослужбовці вже заступали до варти та іншого часу на цю перевірку не було. Тому його начальником за посадою та військовим званням підполковником ОСОБА_1 йому було віддано наказ про перевірку особистих речей військовослужбовців його підрозділу, які заступали до варти 1. Наказ, який йому було віддано, не був злочинним, тому він його виконав. Крім того, вказав, що про зазначену перевірку особистих речей підполковник ОСОБА_1 повідомив офіцера психолога лейтенанта ОСОБА_2 , яка до цього часу перевірила на плацу 2, 3, 4 варти в період часу приблизно з 08 години 10 хвилин по 08 годину 25 хвилин та разом із останнім піднялася в розташування його підрозділу, де перевірила варту 1, виконавши при цьому експрес-опитування з кожним військовослужбовцем варти без будь-якого обмеження у часі, про що розписалася у постовій відомості.

У судове засідання свідок ОСОБА_6 не з`явився, надав рапорт від 26 червня 2022 року (а. с. 54), в якому пояснив наступне. Так, 25 січня 2022 року він, перебуваючи оперативним черговим військової частини НОМЕР_1 під час перевірки несення служби добового наряду 1 стрілецької роти, в шафі для зберігання особистих мобільних телефонів військовослужбовців строкової служби, виявив відсутність в телефонах акумуляторних батарей та сім-карт, через що телефони не включалися (були не робочими). При цьому, відповідно до книги приймання та здавання мобільних телефонів особовий склад отримував ці телефони щодня. Вказав на те, що оскільки дане порушення є суттєвим, то він зранку доповів про вищевказане командиру військової частини.

Однак, суд критично ставиться до вказаних письмових доказів свідка ОСОБА_7 , оскільки останній в судове засідання не з`явився, через що суд не має можливості допитати його в судовому засіданні під присягою щодо даних обставин справи, а тому не приймає його рапорт до уваги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Токарєва В.В., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами ч. 2 ст. 172-14 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, які вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 34 від від 11 липня 2022 року, ОСОБА_8 ставиться в провину те, що він, перебуваючи на посаді старшого помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ, будучи військовою службовою особою, 26 січня 2022 року в період часу з 08 години 10 хвилин до 08 години 40 хвилин на території військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду перевищив свої службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, а саме всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24 грудня 2021 року № 1000 «Про організацію бойової підготовки, вартової та внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на І півріччя 2022 року» щодо проведення щоденно з 08 години 10 хвилин до 08 години 40 хвилин офіцером психологом та заступником командира роти (батальйону) по роботі з особовим складом перевірки психологічної готовності військовослужбовців, які залучаються до несення бойової служби, вирішив на власний розсуд провести огляд особистих речей військовослужбовців, які заступають на бойову службу по охороні ДП ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», внаслідок чого офіцер служби психологічного забезпечення військової служби НОМЕР_1 НГУ лейтенант ОСОБА_2 не змогла своєчасно та якісно провести експрес-діагностику щодо психологічної готовності особового складу зазначених військовослужбовців, серед яких був солдат ОСОБА_3 , тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Однак, сам наказ командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 1000 від 24 грудня 2021 року «Про організацію бойової підготовки, вартової та внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на І півріччя 2022 року», на який посилається прокурор, та в супереч якого, начебто діяв ОСОБА_1 , до матеріалів адміністративної справи не додано.

Разом з цим, судом встановлено та підтверджено показами свідка ОСОБА_2 , що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення № 34 від 11 липня 2022 року обставини не відповідають дійсності, оскільки 26 січня 2022 року ОСОБА_2 ніхто нічим не обмежував у проведенні експрес-діагностики психологічної готовності особового складу щодо проходження військової служби.

З огляду на викладене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 26 січня 2022 року ОСОБА_2 було проведено огляд особового складу військовослужбовців 1, 2, 3 та 4 варти військової частини НОМЕР_1 НГУ за часом та в обсязі необхідному та достатньому для такого проведення, що свідчить про відсутність перевищення службових повноважень ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а факт вчинення ОСОБА_1 в умовах особливого періоду дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а саме всупереч наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 1000 від 24 грудня 2021 року «Про організацію бойової підготовки, вартової та внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на І півріччя 2022 року» не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та були спростовані наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-14 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 172-14, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Приваліхіна