ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1077/22 Номер провадження 33/814/1277/22Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М.,

за участю:

- захисника адвоката Бутиріна О.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Тютюнника М.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтава від 20 червня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою судді Череватенко А.Б. визнаний винуватим у тому, що він 09.05.2022 о 19.00 год в районі будинку № 49-а по вул. Одеській в м. Харкові керував автомобілем "Mazda 3 ЗНГ", д.н.з. НОМЕР_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестер Drager ARMF 0273, результат тесту позитивний 1,73%. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як про наявність постанови судді він дізнався лише 12.08.2022.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 . Він не був належним чином повідомленим, так як по телефону його ніхто не повідомляв про дату судового засідання.

Постанова судді не містить, який підпункт п.2.9 ПДР було порушено ОСОБА_1 , та судом не надано належної оцінки доказам, зокрема відеозапису на якому зафіксовало лише факт огляду, але не відображається у зв`язку з чим такий огляд був необхідний, тобто його законність.

Зазначив, що час огляду, зафіксований на відеозаписі не відповідає наданим матеріалам щодо часу події, а відеозапис вівся не безперервно.

Звернув увагу те, що не встановлено законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .

Стверджує, що на відеозаписі не зафіксовані ознаки сп`яніння, які були зазначені у протоколі та не зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення, не містить відомостей про встановлення свідків, при цьому зафіксовано було лише одного свідка, присутнього під час події.

В наданому акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено ознаки алкогольного сп`яніння та результат огляду, а вказано, що огляд не проводився.

Вважає, що талон тестування за допомогою Drager ARMF 0273 є недопустимим доказом, так як час проведення огляду не відповідає відеозапису.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 вважає недопустимими доказами, так як на вказаних поясненнях не вказані прізвище та посада особи, якій вони надавалися.

Вказує, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду за допомогою алкотестера та його не було направлено для проходження огляду в медичному закладі.

У зв`язку з вказаним, вважає огляд ОСОБА_1 недійсним.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови необхідно зазначити таке.

За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу ст. 289 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа розглянута без участі ОСОБА_1 та його захисника, з постановою судді захисник Тютютник М.І. ознайомився 12.08.2022, а свою апеляційну скаргу подає 22.08.2022.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду не пропущений.

Заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння результат позитивний 1,73%; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; талоном тестування; рапортом працівника поліції та іншими матеріалами.

Оцінивши зазначені докази, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд.

На підставі п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сам факт керування транспортним засобом та те, що на відеозаписі зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не заперечує сам ОСОБА_1 та його захисник.

Разом з цим доводи захисника про недійсність огляду ОСОБА_1 є безпідставними.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння. Будь-яких заперечень щодо результату огляду він не зазначав, а його запитання "Так я випивши?" та "Так я пив?" не можна вважати запереченням результатів огляду. Про незгоду з результатами огляду ОСОБА_1 не зазначив і в роздруківці результатів огляду та в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений 09.05.2022 о 19.00 год, згідно з тестом № 147 приладом Drager ARMF 0273, огляд був проведений о 19.16 год., а протокол про адміністративне правопорушення складено о 20.10 год в присутності та за підписом двох свідків, з вказаним протоколом ознайомлений ОСОБА_1 Проходження тесту приладом Drager ARMF 0273 зафіксовано на бодікамеру. Зазначення часу 20.04 - 20.11 год на відеозаписі з бодікамери працівника поліції, не свідчить про відсутність самої події та факту проходження ОСОБА_1 огляду та лише свідчить про похибку (не вірно виставлений) часу на використовуваній поліцейськими бодікамері. Отже, вказана невідповідність не ставить під сумніви надані працівниками поліції докази та висновки суду щодо наявності події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи захисника, що свідків не було встановлено із фіксуванням на відеозаписі не грунтується на вимогах чинного законодавства.

Більше того, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Таким чином, з огляду на те, що працівниками поліції огляд ОСОБА_1 проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, присутність двох свідків під час проведення огляду, за наявності відеозапису, не потребується.

Відповідно, з урахуванням наведеного відсутні й підстави ставити під сумнів пояснення свідків, які маються в матеріалах справи.

Твердження захисника про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд не проводився, дійсно суперечать іншим доказам, наявних в матеріалах справи.

Проте, відповідно до п. 10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735, якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, з вказаного вбачається, що стан алкогольного сп`яніння, окрім акту огляду, може бути встановлено роздрукованими на папері показниками спеціального технічного засобу.

Доводи захисника про те, що суддею під час розгляду матеріалу не встановлено причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не є предметом перевірки суду при вирішенні питання про наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КупАП та самі по собі не може вказувати на відсутність події правопорушення чи ставити під сумнів результати огляду, а тому не приймаються судом до уваги.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильним.

Необхідно зазначити, що суддя у своїй постанові при встановленні обставин вчинення адміністративного правопорушення дійсно помилково не зазначив підпункт п.2.9 ПДР, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, але при обгрунтуванні правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 у вчинені адміністративного правопорушення, послався на пп. "а" п.2.9 ПДР. Отже, вказане є технічною опискою судді місцевого суду, яка не може бути підставою для скасування постанови.

Щодо твердження захисника про розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 необхідно зазначити, що справа дійсно була розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте в матеріалах справи є телефонограма про повідомлення ОСОБА_1 за телефоном і ОСОБА_1 не оспорює, що вказаний у телефонограмі номер телефону йому не належить.

Окрім того, правом надати суду пояснення ОСОБА_1 скористався під час апеляційного розгляду, надавши до суду письмові пояснення.

З огляду на вказане, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Тютюнника М.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтава від 20 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Герасименко