Справа № 131/342/22
Провадження № 33/801/656/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу адвоката Вдовиченка Валерія Івановича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 17 квітня 2022 року о 07:15 год. у м. Іллінці по вул. Коцюбинського Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер» у присутності двох свідків. Результат огляду 1,87 проміле. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року, адвокат Вдовиченко В. І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вказану постанову незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП в зв`язку з допущенням судом першої інстанції грубих порушень норм процесуального права, що потягли за собою неправильне застосування норм матеріального права, а також через недоведеність вини ОСОБА_1 в суді першої інстанції у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, достовірно встановленого факту керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з посиланням на наявні у справі протокол серії ААБ № 242490 від 17.04.2022; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» з результатом 1,87 проміле; роздруківку на визначення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» № 6810 тест № 1467 з результатом 1,87 проміле; письмове пояснення ОСОБА_1 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.04.2022; та відео-фіксацію огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, яка зафіксована за допомогою нагрудного відео-реєстратора працівника поліції та міститься на СD-R диску, без дослідження та перевірки цих документів в суді, без безпосереднього допиту свідків в суді, являються безпідставними, необґрунтованими та незаконними.

Зазначає, що ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та зазначив, що 17.04.2022 він алкогольні напої не вживав, а напередодні за вечерею випив пляшку пива. Крім того, зазначив про наявність неправомірних дій відносно ОСОБА_1 з боку працівників поліції. Вважає, що прилад «Драгер» неправильно видав показники про наявність у нього алкогольного сп`яніння, на огляд до ЦРЛ йому їхати не пропонували, свідків при його спілкуванні з поліцейськими не було, протокол в день зупинки за ст. 130 КУпАП відносно нього не складався та не зачитувався, для прочитання не надавався, копію якого йому не вручали, записи в ньому зроблені ОСОБА_1 через обман поліцейськими лише 20.04.2022. Про зміст та наявні у справі документи він дізнався лише в суді при ознайомленні зі справою, що позбавило його права на їх своєчасне оскарження.

Проте, судом першої інстанції, з метою спростування чи підтвердження показань ОСОБА_1 , достовірного встановлення наявності чи відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його вини у вчиненні зазначеного правопорушення, не було викликано для безпосереднього допиту в суді свідків, які могли б підтвердити непричетність ОСОБА_1 до вчинення цього правопорушення, чим грубо порушено вимоги ст. 245, 268, 279, 280 КУпАП, що, на думку захисника, є підставою для скасування постанови суду.

Крім цього, при розгляді цієї справи місцевий суд не звернув уваги на допущені працівниками поліції грубі порушення вимог закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, які виразились у складанні цього протоколу не на місці події та не в день вчинення адміністративного правопорушення, а через три дні після цього в Іллінецькому відділенні поліції, без роз`яснення процесуальних прав правопорушнику, без оголошення його змісту, підписання цього протоколу ОСОБА_1 з написанням тексту «вину визнаю» під загрозою неповернення його автомобіля із штраф-майданчика, що є грубим порушенням вимог ст. 256, 268 КУпАП та є підставою для скасування постанови суду і закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вдовиченка В. І., які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд правильно прийшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 17.04.2022 р. серії ААБ № 242490 (а. с. 3), згідно якого ОСОБА_1 свою вину визнав; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» з результатом 1,87 проміле (а. с. 5), роздруківку на визначення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів алкотестера «Драгер» № 6810 тест № 1467 з результатом 1,87 проміле (а. с. 2), письмове пояснення ОСОБА_1 (а .с. 6), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.04.2022 р.(а. с. 8, 10) та відео-фіксацію огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, яка зафіксована за допомогою нагрудного відео-реєстратора працівника поліції та міститься на СD-R диску (а. с. 1).

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом підтверджено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки транспортного засобу з результатом тестування 1,87 проміле, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірних дій відносно нього з боку працівників поліції. Апеляційний суд надав ОСОБА_1 можливість надати докази на підтвердження таких доводів, проте належних та допустимих доказів суду не було надано.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Вдовиченка Валерія Івановича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко