КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2090/2022
Справа 753/3370/22 Головуючий в суді І інстанції Рудюк О.Ю.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Левади Єгора Леонідовича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 10.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 гривень), стягнуто судовий збір у сумі 496,20 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 16 червня 2022 року о 20:45, керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Вербицького, 18 перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не створить небезпеки або перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження майна та спричинення тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення ДТП зник, чим порушив п. 10.1, 2.10 (а) ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді, винесеної в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що в ході судового засідання ним надано пояснення, що на нього було скоєно напад двома невідомими йому особами, намагаючись втекти з місця нападу, в ході маневру ОСОБА_1 почав рух авто та залишив паркінг, на якому було скоєно напад. Суд першої інстанції даної обставини не врахував, що призвело до прийняття неправомірного судового рішення. В матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано, як на скаржника було скоєно напад. Зокрема до автомобіля підійшли невідомі особи, один з яких намагався відкрити водійські двері, а інший стояв перед машиною скаржника, заблокувавши машину. Після того, як першому з нападників не вдалося відкрити двері, він почав наносити удари ОСОБА_1 в голову. Оскільки скаржник не був знайомий з особами, які на нього напали, не було зрозуміло мотивів нападу, ним було прийнято рішення втекти від нападників. В ході початку руху свого автомобіля, другий з нападників стояв перед автомобілем скаржника, блокуючи автомобіль, таким чином ОСОБА_1 було скоєно вимушений наїзд на одного з нападників, яким виявився ОСОБА_2 .

Вказував, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази, які підтверджують, що на скаржника було скоєно напад, скаржник перебував у стані небезпеки та необхідної оборони. При цьому, втікаючи з місця нападу, він не міг дотриматися всіх вимог п. 10.1, 2.10 (а) ПДР, оскільки один з нападників перегороджував йому шлях.

Суд першої інстанції зазначив, що дії скаржника призвели до пошкодження транспортного засобу, однак пошкодження бамперу були наявні до події ДТП, на підтвердження чого він додає фото з пошкодженням бамперу від 25 травня 2022 року.

Так само судом першої інстанції було зазначено, що дії ОСОБА_1 призвели до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували такі тілесні ушкодження. Натомість самому скаржнику були нанесені тілесні ушкодження, які підтверджуються фотографією з синцями, записом у медичній книжці від 22 червня 2022 року та направлення на МРТ голови.

До апеляційної скарги додано фото автомобіля з пошкодженням бамперу від 25 травня, фотографію ОСОБА_1 з синцями біля лівого ока від 20 червня 2022 року, копію запису у медичній книжці ОСОБА_1 від 22 червня 2022 року, копію направлення ОСОБА_1 на МРТ голови.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані ОСОБА_1 докази і надає їм оцінку.

В судовому засіданні був допитаний як свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що 16 червня 2022 року ОСОБА_1 пропонував його неповнолітній дочці сісти в свій автомобіль, в зв`язку з чим він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 з метою з`ясувати у ОСОБА_1 мотиви його дій підійшли до ОСОБА_1 , який знаходився в автомобілі на стоянці, після чого ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 вийти з транспортного засобу, проте водій різко рушив з місця в напрямку виїзду стоянки, здійснивши наїзд на ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Левади Є.Л., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до п. 10.1, 2.10 (а) ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а за ст. 122-4 КУпАП - у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із пояснень пішохода ОСОБА_2 , з яких вбачається, що причиною ДТП стало недотримання водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху; протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 139447 від 22 червня 2022 року та серії ААД № 139448 від 22 червня 2022 року, з яких вбачається, що саме водій ОСОБА_1 16 червня 2022 року, керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Вербицького, 18, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не створить небезпеки або перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження майна та спричинення тілесних ушкоджень, після чого з місця вчинення ДТП зник, чим порушив п. 10.1, 2.10 (а) ПДР; схеми місця ДТП, яка містить об`єктивні відомості щодо розташування транспортного засобу; пояснень самого ОСОБА_1 , та вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, доведеною повністю.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, оскільки він діяв у стані необхідної оборони та крайньої необхідності, а травми, нанесені йому, є більш значними, ніж ушкодження, які він начебто наніс ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 19 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові і суспільній шкідливості посягання.

Апеляційний суд враховує, що з наявного в матеріалах справи відеозапису події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в припаркованому на стоянці транспортному засобі з відкритими вікнами на місці водія, через деякий час до автомобіля наближаються двоє чоловіків, один з яких підійшов до місця водія, а інший чоловік ( ОСОБА_2 ) перебував з іншого боку автомобіля і знаходився там на початок руху транспортного засобу.

Відтак, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, що потерпілий ОСОБА_2 стояв перед автомобілем ОСОБА_1 , заблокувавши виїзд, а отже ОСОБА_1 за даних умов мав дотримуватися положень 10.1 ПДР, а саме перед початком руху переконатися, що це буде безпечним, не створить небезпеки або перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху.

ОСОБА_1 не доведено, що він не міг уникнути наїзду на ОСОБА_2 , а доводи апеляційної скарги в цій частині ґрунтуються на нічим не підтверджених припущеннях та відхиляються апеляційним судом.

При цьому, здійснивши наїзд на пішохода, що призвело до пошкодження його майна, ОСОБА_1 мав негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Доводи ОСОБА_4 , що в матеріалах справи відсутні докази пошкодження майна ОСОБА_2 , спростовуються фотоматеріалами пошкодженого одягу та взуття останнього (а. с. 10 - 12).

При цьому є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутні докази спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , а пошкодження бамперу його транспортного засобу були наявні до події дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на те, що відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження як транспортних засобів, так і іншого майна, яким в даному випадку є майно, належне ОСОБА_2 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що місце пригоди він залишив з метою захисту власного життя та здоров?я, оскільки на нього було скоєно напад групою осіб, з огляду на об`єктивну можливість ОСОБА_1 убезпечити себе, залишаючись в зачиненому транспортному засобі.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що йому було заподіяно тілесних ушкоджень в результаті нападу групою осіб, одним з яких є потерпілий ОСОБА_2 , на підтвердження чого ОСОБА_1 надано фотографію з синцями біля лівого ока, записом у медичній книжці від 22 червня 2022 року з направленням на МРТ голови, є необґрунтованими, оскільки з урахуванням встановлених обставин справи водій не звільняється від обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху, чого ним здійснено не було. Крім того, ОСОБА_1 не доведено, що дані докази мають відношення до подій 16 червня 2022 року.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, доводи якої зводяться до повторного викладення аргументів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, та відсутність підстав для її задоволення.

При цьому невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушень суд вважає спробою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.124, 122-4 КУпАП є правильною, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 10.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.