Справа № 570/1534/22 Провадження №33/802/494/22 Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В.
Категорія:ч. 7 ст. 121 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши клопотання захисника Остапенка Д.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Остапенко Д.І. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що повний текст постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року виготовлений 03 серпня 2022 року і направлений на електронну пошту 05 серпня 2022 року. Тому вважає, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, доходжу висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.

У клопотанні апелянт зазначає, що повний текст судового рішення від 26 липня 2022 року виготовлений 03 серпня 2022 року і направлений на електронну пошту 05 серпня 2022 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

26 липня 2022 року розгляд справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області проводився за участю ОСОБА_1 , що підтверджується судовим рішенням, у якому зазначено: «В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП не визнав.» (а.с.26, абз.4).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із постановою суду у той же день 26 липня 2022 року та йому роз`яснено порядок оскарження постанови, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою, власноручно підписаною ОСОБА_1 (а.с.27).

Зі змісту апеляційної скарги також убачається, що захисник Остапенко Д.І. був особисто присутній в судовому засіданні.

Однак, апеляційну скаргу захисник Остапенко Д.І. в інтересах ОСОБА_1 подав лише 09 серпня 2022 року, що підтверджується вхідним номером Волинського апеляційного суду (а.с.32), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 05 серпня 2022 року.

Таким чином, апелянт пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні захисника Остапенка Д.І. не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, так як повністю суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Остапенка Д.І. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Остапенка Д.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Остапенка Д.І. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов