печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю секретаря Тригуб В.С., прокурора Ковальчука О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з департаменту проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи звільненим з 20.11.2019 з посади заступника начальника Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату ДБР Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), несвоєчасно 03.02.2020 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням, за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 21.03.2019 № 182ц ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату ДБР Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Таким чином, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, він є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є особою, яка, згідно з статтею 50 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, абзацом першим частини другої статті 45 Закону, приміткою до статті 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

При цьому, 16.06.2011 ОСОБА_1 прийняв присягу працівника прокуратури, якою присягнув неухильно додержуватись Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України, про що засвідчив своїм підписом у спеціально оформленому для цього документі.

Згідно з наказом Генеральної прокуратури України від 15.11.2019 № 1549ц ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та органів прокуратури з 20.11.2019.

Абзацом першим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (далі - декларація перед звільненням).

Відповідно до пункту 2, підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3 (зі змінами) ,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, суб`єкти декларування подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування через Інтернет з використанням програм засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абз.1 ч.1 ст.45 Закону не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який з 20.11.2019 припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 хв. 00 год. 19.12.2019.

Відповідно до копії Книги видачі трудових книжок, наданої Офісом генерального прокурора, ОСОБА_1 отримав трудову книжку 29.11.2019, що підтверджує обізнаність останнього про його звільнення.

Декларацію перед звільненням, ОСОБА_1 подав лише 03.02.2020 (унікальний ідентифікатор документу cdaaebl7-0d63-4I6a-bc49-445d9c795cbb).

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію перед звільненням, що є порушенням вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною першою статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушення виявлено 30.09.2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, надав письмові пояснення, за змістом яких просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначивши, що лише щорічна декларація подається до 01 квітня, у ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» законодавець не визначив строк, у який потрібно подати декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Він визначив лише обов`язок колишнього працівника органу державної влади подати відповідну декларацію. 10.06.2016 НАЗК прийняло рішення № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яким затверджено «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядок), яким передбачено подача декларації при звільненні не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Але цей порядок був визнаний таким, що втратив чинність на підставі наказу Національного агенства з питань запобігання корупції № 448/21 від 23.07.2021 «Про затвердження Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Разом з тим зазначив, що йому не було відомо про те, що роботодавець його планує звільнити. На час його звільнення, він був на лікарняному і дізнався про своє звільнення, вже після того, як його звільнили. Йому зателефонували з відділу кадрів і повідомили, щоб він прийшов і забрав свою трудову книжку. З такою ситуацією він не погодився і оскаржив наказ про своє звільнення, на даний час наказ про його звільнення вже скасовано, а тому до нього не може бути застосовано формулювання «особа, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави», оскільки він не мав можливості подати декларацію до його звільнення і йому не було відомо про наміри роботодавця його звільнити. На підтвердження надав рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2021 р. № 640/25491/19 про визнання його наказу про звільнення незаконним.

Зауважив, що час виявлення правопорушення червень 2020 року, а тому з цього часу вже минуло понад 2 роки, а тому строк притягнення до адміністративної відповідальності вже минув.

Прокурор Ковальчук О.Л. підтримав зміст протоколу, надав письмовий висновок, зазначивши, що в протоколі описка і датою вчинення правопорушення є 03.02.2020 р. В діях ОСОБА_1 вважав наявним склад вказаного адміністративного правопорушення, а його позиція лише частково підтверджує факт неможливості його подачі декларації у період, коли він знаходився на лікуванні. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, але закрити справу у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково долучені ОСОБА_1 матеріали, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого корупційного правопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення №47-01/108/20 від 30.09.2020, усними та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зокрема в частині визнання ним фактів отримання трудової книжки у відділ кадрів при його звільненні 29.11.2019 та подачі ним декларації перед звільненням лише 03.02.202, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Оцінюючи позицію ОСОБА_1 стосовно невизнання обставин вчиненням ним корупційного правопорушення, то суд вважає її безпідставною з огляду на те, що ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження того, що на момент 19.12.2019 (згідно протоколу час, з якого у нього настав після проходження ним лікування обов`язок подати декларацію перед звільненням) рішення НАЗК від 10.06.2016 р. № 3, яким затверджений Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, яким встановлювався 20 денний строк для подачі декларації перед звільненням, було скасовано, або він не був чинним.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно (03.02.2020) подав декларацію перед звільненням, що є порушенням вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення, наведені у протоколі і встановлені НАЗК, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні сукупністю всіх вищенаведених доказів.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, згідно пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що датою виявлення правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 30.09.2020 р. Датою вчинення правопорушення є 03.02.2020 року.

Отже, враховуючи те, що датою виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 є 30.09.2020, а датою вчинення є 03.02.2020, на момент розгляду справи минув строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ч.2, 4 ст.38, ст.172-6 ч.1, п.7 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова