П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.09.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №267037 від 12.01.2022 року ОСОБА_1 , 12.01.2022 року о 04 год. 30 хв. у м.Львові по вул.Симоненка, буд.13, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився з безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.1.5, 10.9 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім цього, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №267038 від 12.01.2022 року ОСОБА_1 , 12.01.2022 року о 04 год. 30 хв. у м.Львові по вул.Симоненка, буд.13, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на приладі Драгер та в медичному закладі відмовився в присутності свідка, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор №474217, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відомості відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.01.2022 року серії ААБ №267038 не відповідають дійсним обставинам справи та не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що він не керував транспортним засобом в день складення вищевказаного протоколу. Так, вночі 12.01.2022 року його відвіз додому водій, який є його колегою ОСОБА_2 . Намагаючись припаркуватись та шукаючи вільне місце для паркування, ОСОБА_2 пошкодив автомобіль його сусіда. Зважаючи, що це відбулось у нічний час, вони не хотіли тривожити сусіда, а зранку мирно врегулювати питання відшкодування шкоди, оскільки пошкодження були не значні. Також пояснив, що ОСОБА_2 , лише близько місяця перед цим притягався до адміністративної відповідальності за ДТП, злякавшись відповідальності залишив місце вчинення ДТП.

В подальшому, під час того, як ОСОБА_1 оглядав автомобіль, до нього підійшов потерпілий ОСОБА_3 , однак про суму відшкодування їм не вдалось домовитись, оскільки ОСОБА_3 назвав очевидно завищену суму до відшкодування. Після цього ОСОБА_3 викликав на місце події працівників поліції, яким ОСОБА_1 неодноразово пояснював, що не був за кермом транспортного засобу, повідомивши, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 . Однак, інспектори навіть слухати цього не бажали, склавши відносно нього адміністративні матеріали за ст.. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , показав суду, що у ніч на 12 січня 2022 року він дійсно відвозив додому ОСОБА_1 на його автомобілі Volkswagen Transporter. Намагаючись припаркуватись, рухаючись заднім ходом, зачепив автомобіль Кіа, д.н.з. НОМЕР_2 . Після цього, вийшовши з автомобіля з ОСОБА_1 , оглянули обидва автомобілі та помітили, що пошкодження автомобілів є несуттєвими. В подальшому ОСОБА_1 повідомив йому, що автомобіль Кіа, який зачепив ОСОБА_2 належить його сусіду, відтак такий вирішить дану ситуацію на наступний день мирним шляхом. Окрім того, пояснив, що за місяць до вказаних подій вже притягався до адміністративної відповідальності, злякавшись наслідків вирішив піти додому.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції інспектор ОСОБА_4 показав суду, що 12.01.2022 року він в складі екіпажу прибув за викликом на місце події на вул.Симоненка, буд.13. На момент їхнього прибуття ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в салоні транспортного засобу, звідки обидвоє вийшли з пасажирського боку транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак, інспектор, зробив висновок, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом вищевказаного транспортного засобу. Щодо тверджень ОСОБА_1 , що на місці події під час складення адміністративних матеріалів він повідомив, що не перебував за кермом транспортного засобу, інспектор пояснив суду, що ОСОБА_1 не повідомляв хто саме перебував за кермом під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме не назвав прізвища, імені, по-батькові особи, яка керувала транспортним засобом, його контактних даних.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на контактний номер телефону, який вказаний ним особисто у матеріалах адміністративної справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.5 ПДР України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з п.10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з обидвох протоколів про адміністративні правопорушення ААБ №267037 та ААБ №267038 час вчинення адміністративного правопорушення зазначений 04 год. 30 хв. 12.01.2022, відтак в провину ОСОБА_1 ставиться керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо під час вчинення ДТП.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу який би вказав на те, що саме ОСОБА_1 12.01.2022 о 04.30 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, зі змісту протоколів серії ААБ №267037 від 12.01.2022 та серії ААБ №267037 від 12.01.2022, та з долучених письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній під час складання відносно нього вказаних протоколів зазначив, що автомобілем керував не він, а ОСОБА_2 , який і вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Із долучених до адміністративних матеріалів відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції також, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції на тому, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 , який вчинив ДТП та залишив місце вчинення. Зазначені в протоколі пояснення ОСОБА_1 та досліджений в судовому засіданні відеозапис спростовують твердження інспектора про те, що ОСОБА_1 не зазначав хто саме керував транспортним засобом, а лише називав ім`я ОСОБА_5 , і як наслідок, інспектор не мав можливості перевірити такі твердження ОСОБА_1 .

Окрім того, суд критично оцінює покази інспектора в частині того, що прибувши на місце події, інспектор побачив, як обидвоє ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вийшли з пасажирського боку транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , а відтак, інспектор, зробив висновок, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом вищевказаного транспортного засобу в момент ДТП, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях.

Свідки, які б підтвердили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом 12.01.2022 о 04.30 год. під час скоєння ДТП відсутні і в протоколі такі не зазначені. Потерпілий в судове засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив.

Окрім того, постановою Франківського районного суду м.Львова від 06.09.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП за те, що ОСОБА_2 , 12 січня 2022 року о 04 год. 30 хв. у м.Львові по вул.Симоненка, 13 у м.Львові, керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Кіа Соренто" д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. п.1.5, 10.9 ПДР та, будучи учасником ДТП, залишив місце події, не повідомивши підрозділ поліції.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, суд позбавлений можливості та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відтак, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При таких обставинах, з огляду на викладене та враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , 12.01.2022 о 04.30 хв., вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Об`єднати справи №465/411/22 (провадження №3/465/720/22) та №465/232/22 (провадження №3/465/610/22) в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер справи № 465/411/22 (провадження №3/465/720/22).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова, шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 16.09.2022 року.

Суддя Марків Ю.С.