Провадження № 3/512/399/22
"21" вересня 2022 р. смт Саврань
ПОСТАНОВА

про відмову у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції

Савранський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Брюховецького О.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою відеоконференцзв`язку «EASYCON» у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №2 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої лікарем офтальмологом в Савранській лікарні, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2022 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_2 , яка згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 502656 від 18.07.2022 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), далі протокол про адміністративне правопорушення.

19.09.2022 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою додатку «EASYCON» як представника потерпілого Колісніка В.В.

В обґрунтування вказаного клопотання представник ОСОБА_1 посилався на військову агресію Російської Федерації проти України та запровадження, у зв`язку з цим в Україні, воєнного стану. Також представник в клопотанні зазначив, що потерпіла сторона бажає прийняти участь у судовому засіданні та бажанні надати суду особисто свої пояснення.

Розглянувши клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до статті 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями статті 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Інтереси потерпілого може представляти представник адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За змістом довіреності, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси та вести справи в усіх судових установах зі всіма правами, що надані законом позивачу, відповідачу та третім особам та користуватися іншими процесуальними правами згідно з ЦПК, ГПК та КАС.

Так, статтею 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За відсутності відповідного закону, захисником має право бути виключно особа, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З поданого клопотання не вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом надання безоплатної вторинної правової допомоги в розумінні статті 15 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», або є адвокатом, а відтак законні підстави для надання послуг із захисту потерпілого у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Конституційний Суд рішенням № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року (справа № 1-17/2000) визнав неконституційними положення частини 1 статі 268 КУпАП, які передбачали, що при розгляді справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Після ухвалення Конституційним Судом зазначеного рішення частина 1 статті 268 КУпАП викладена в редакції, відповідно до якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак ані ОСОБА_1 , ані потерпілий не навели закон, за положеннями якого ОСОБА_1 має право надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Єдиним законом, який регламентує надання правової допомоги є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Водночас, зазначений Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначає поняття іншого (крім адвоката) фахівця у галузі права, який може здійснювати захист чи представництво.

Єдиною можливістю для суду подолання прогалини права щодо відсутності нормування діяльності (представництва) фахівців у галузі права під час розгляду справ про адміністративні правопорушення є застосування аналогії права.

За змістом статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту статті 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність статті 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «кримінальне обвинувачення», то суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку аналогію закону щодо участі представника потерпілого саме у кримінальному провадженні, тобто положення статей 45, 58 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 45, частини 1 статті 58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, тобто адвокат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у справі про адміністративне правопорушення бути представником потерпілого, як і захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виключно адвокат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є адвокатом, не уповноваженим спеціальним законом надавати правову допомогу громадянам, юридичним особам по справах про адміністративні правопорушення в судах, а наявність у нього вищої юридичної освіти не є підставою для надання ним правової допомоги потерпілому у розгляді вказаної справи.

Отже, враховуючи, що клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою додатку «EASYCON» подано особою, яка не має право бути представником потерпілого у справі та не підписано потерпілим по справі ОСОБА_3 , у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтею 336 КПК України, статтями 269, 270 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої лікарем офтальмологом в Савранській лікарні, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП відмовити.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://sr.od.court.gov.ua/.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Брюховецький