КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2076/2022
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Козачкова Віталія Леонідовича, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 24 вересня 2021 року о 15.15 год. по вул. Лютнева, 1 м. Біла Церква керував транспортним засобом DeoLanosд.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена швидкість мови, неприродна блідість; на вимогу пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився в присутності двох свідків; своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 08 липня 2022 року засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що він звернувся до адвоката Маркової Т.В., яка запевнила його, що подасть апеляційну скаргу. Задля надання повноважень на представництво інтересів він ще 28 вересня 2021 року підписав довіреність, якої, як запевнила його ОСОБА_2 , буде достатньо для представництва його інтересів, а також запевнила, що подала апеляційну скаргу. З 12 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року він був тимчасово непрацездатним і не міг своєчасно звернутися до іншого адвоката та проконтролювати належне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків.

29 червня 2022 року ним було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатським бюро Козачкова В.Л., і 30 червня 2022 року адвокат повідомив його, що 23 грудня 2021 року апеляційний суд виніс постанову, якою відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки до апеляційної скарги не додано докази на підтвердження того, що апеляційна скарга була подана 15 листопада 2021 року, однак лист з апеляційною скаргою було повернуто 07 грудня 2021 року, та наведені причини пропущення строку не можна вважати поважними; 17 травня 2022 року Київський апеляційний суд виніс постанову, якою повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала, обґрунтовану тим, що апеляційна скарга подана 08 лютого 2022 року та ОСОБА_2 як представник не надала суду документи, що підтверджують її повноваження на представництво інтересів.

Вказував, що його необізнаність в галузі права та неприпустимі і недобросовісні дії (бездіяльність) ОСОБА_2 , а також тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 в період з 12 листопада 2021 року по 19 листопада 2021 року призвели до пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Вважав вказані обставини поважними і просив поновити строк на подання апеляційної скарги.

Зазначив, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року є незаконною, безпідставною, необґрунтованою і такою, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин справи, ненаданням належної правової оцінки всім доказам і такою, що підлягає скасуванню.

Вказував, що він жодного разу не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, що свідчить про його законослухняність та відповідальність.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 24 вересня 2021 року водій керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, проте належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні матеріали справи не містять. В матеріалах справи міститься відео з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що в проміжок часу нібито вчинення ним адміністративного правопорушення він спілкувався з працівниками поліції, а транспортний засіб, яким він нібито керував, є нерухомим. З нагрудних камер вбачається, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб, що спростовує твердження поліцейських про те, що транспортний засіб, яким він керував, нібито був зупинений поліцейськими.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейським не проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу дає підстави стверджувати, що ознаки алкогольного сп`яніння не були виявлені поліцейським та зазначені безпідставно.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тим більше в стані наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи неможливо встановити час нібито вчинення ним адміністративного правопорушення тощо.

Разом із тим, матеріали справи не містять частини відеозапису, коли він висловлював свою згоду на проходження медичного огляду в медичному закладі, що й підтверджували свідки в судовому засіданні.

Не погоджувався з твердженнями поліцейських та суду, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксовано лише спілкування поліцейських з ОСОБА_1 та іншими громадянами та зафіксовано транспортний засіб в нерухомому стані. З нагрудних камер поліцейських встановлено, що він не здійснював будь-яких технічних дій з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця та як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі, тобто не керував транспортним засобом. Відповідно він не може вважатися водієм і суб`єктом адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року в справі № 357/11815/21 та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки вперше апеляційна скарга подана ним 16 листопада 2021 року в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, однак з порушенням встановленого порядку, а саме безпосередньо до Київського апеляційного суду, про що свідчить вхідний штамп суду на копії апеляційної скарги (а. с. 63 - 68), в зв`язку з чим вказана апеляційна скарга підлягала поверненню особі, яка її подала.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 288726 від 24 вересня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 24 вересня 2021 року о 15:45, згідно якого ОСОБА_1 має наступні ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, неприродна блідість; ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких 24 вересня 2021 року в м. Біла Церква по вул. Лютнева 1 вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративних матеріалів по ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 ; в їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що вони і засвідчили особистим підписом у протоколі про адміністративного правопорушення;

розпискою ОСОБА_5 від 24 вересня 2021 року про те, що вона забирає автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язується доставити автомобіль за адресою м. Біла Церква, вул. Гоголя 3, а водія не допускати до керування ним;

рапортом поліцейського від 24 вересня 2021 року про те, що по вул. Лютнева 1 м. Біла Церква вони зупинили автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, неприродна блідість; в присутності двох свідків водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення; водій спочатку погодився, а потім відмовився від огляду; під час складання матеріалів водій ОСОБА_1 почав помітно нервувати та заглядувати в своє авто; ними було прийнято рішення згідно ст. 34 Закону України "Про національну поліцію" провести поверхневу перевірку транспортного засобу, в авто було виявлено в багажнику 3 гілки конопель, пристрій для куріння конопель (наперсток) та металева трубка, за допомогою якої водій вживав амфетамін, на трубці були залишки порошку білого кольору. У зв`язку з порушенням п. 2.5 ПДР України на водія зібрані матеріали та складено протокол серії ААБ № 288726 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Копію протоколу отримано водієм наручно. Вилучено п/в НОМЕР_2 та видано ТД № 196166. Від керування водія відсторонено шляхом передачі керування тверезому водієві.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, оскільки такі обставини підтверджуються оцінкою наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, з огляду на те, що ОСОБА_1 ці обставини під час спілкування з поліцейськими не заперечувались, на початку відеозапису ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля, пристегнутий паском безпеки.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 288726 від 24 вересня 2021 року не містять заперечень щодо обставин керування ним транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 , спочатку погодившись на проходження огляду (на другому, третьому та шостому відеозаписі), в подальшому дійсно декілька разів відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (на дев`ятому та десятому відеозаписі), ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки протокол складено в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що поліцейським не проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що поліцейським встановлені ознаки не алкогольного, як стверджує ОСОБА_1 , а наркотичного сп`яніння, ці ознаки перелічені в протоколі про адміністративне правопорушення, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 24 вересня 2021 року о 15:45, згідно якого ОСОБА_1 має наступні ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, неприродна блідість.

Зазначені ознаки, зокрема звужені зіниці очей, які не реагують на світло, були встановлені поліцейським під час зупинки транспортного засобу та перевірені за допомогою ліхтаря, що вбачається з відеозапису з нагрудної камери, долученого до матеріалів справи.

Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доводи апеляційної скарги, що з матеріалів справи неможливо встановити час нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння о 24 вересня 2021 року о 15:15, і ці ж показники збігаються з датою та часом на таймері відеозапису.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та не підтверджені будь-якими доказами доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять частини відеозапису, коли він висловлював свою згоду на проходження медичного огляду в медичному закладі, що і підтверджували свідки в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було допитано свідків в судовому засіданні і надано належної оцінки їх показанням, встановивши, що показання свідка ОСОБА_6 щодо схиляння ОСОБА_1 працівниками поліції до відмови від проходження огляду є неправдивими, оскільки він є знайомим ОСОБА_1 та заінтересованою особою у результатах розгляду справи, а також оскільки ці показання спростовані показаннями іншого свідка ОСОБА_3 .

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, доводи якої зводяться до повторного викладення аргументів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.