Справа 165/2098/22
Провадження 3/165/882/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює Нововолинський ліцей №1, вчитель,

за ч.1 ст.173-4 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №736138 від 05 липня 2022 року зазначено, що в період навчального року, а саме: з квітня 2017 року по жовтень 2019 року ОСОБА_1 , будучи вчителем початкових класів Нововолинського ліцею №1, перебуваючи на своєму робочому місці, здійснювала булінг стосовно своєї учениці - малолітньої ОСОБА_2 , 2010 року народження, а саме: систематично принижувала її, наносила удари по руках, чим могла бути заподіяна шкода фізичному та психічному здоров`ю останньої. У протоколі вказано, що вдіях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 та її захисник Герасимчук Л.Р. не з`явилась, адвокат Герасимчук Л.Р. подала до суду клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть адмінправопорушення викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а саме: не зазначено, які саме насильницькі дії були вчинені порушником по відношенню до потерпілої, коли вони відбувалися, які наслідки викликали, чи мало діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події. У постанові про закриття кримінального провадження від 16.05.2022 зазначено що ОСОБА_1 проводила із ОСОБА_2 роз`яснювальну роботу щодо дотримання загальноприйнятих правил поведінки та етикету, тобто мала психологічний контакт з дитиною та намагалась впливати на її поведінку, як педагог. Зазначила також, що за скаргою матері малолітньої ОСОБА_2 було проведено службове розслідування, яким не виявлено жодних ознак психологічного знущання зі сторони ОСОБА_1 , систематичного побиття, приниження честі та гідності дитини. Зауважила, що слідством було встановлено, що більше як за три роки навчання в учителя ОСОБА_1 не було жодного звернення до медсестри навчального закладу чи до лікарів КНП «Нововолинська ЦМЛ» щодо побиття дитини.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, про яке йде мова в протоколі серії ВАБ №736138 від 05 липня 2022 року, запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18.12.2018 шляхом доповнення статтею 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначена стаття вступила в дію 19.01.2019.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно змісту протоколу серії ВАБ №736138 від 05 липня 2022 року ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, у період з квітня 2017 року по жовтень 2019 року, тобто в тому числі за діяння, вчинене у період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18.12.2018.

Таким чином, діяння, які інкриміновано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до 19.01.2019 року, судом не оцінюються, оскільки на той момент спеціальний закон чинності не набув.

Диспозицією ч. 1 ст.173-4 КУпАП встановлена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Існують різні підходи до визначення поняття «булінг», зокрема, визначають булінг як довготривалий процес усвідомленого жорстокого поводження, фізичного або психічного, з боку індивіда або групи по відношенню до іншого індивіда, який не здатен себе захистити в даній ситуації, або умисну, систематично повторювану та агресивну поведінку, що включає нерівність соціальної влади або фізичної сили, або як соціальну систему, яка включає переслідувача, жертву, а також сторонніх спостерігачів. Основною характеристикою булінгу є емоційне приниження, образа почуттів людини, висловлювання принизливих оцінок щодо іншої людини, що призводить до виключення її з групи. Ознаки булінгу, зокрема, це) емоційне приниження, що включає вербальні і невербальні способи вираження; продовження емоційно образливої і принизливої поведінки впродовж тривалого періоду; непривітна і недовірлива поведінка; втручання у приватне життя людини; погіршення психологічного і фізичного стану людини, на яку спрямована агресія; намір завдати шкоду іншій людині, що дозволяє чи сприяє, щоб ця людина пережила травмуючі події, та інше. Всі дії, які утворюють булінг, попри їх різноманіття, мають спільні риси: 1) дисбаланс влади, тобто кривдник та жертва обов`язково різні за соціальним статусом, фізичною чи психологічною адаптованістю до середовища, тощо; 2) намір нашкодити, тобто кривдник навмисно викликає емоційний або фізичний біль у потерпілого, насолоджується спостерігаючи; 3) погроза подальшої агресії, тобто кривдник і жертва розуміють, що це не перший і не останній випадок знущання. Тобто, істотними ознаками булінгу є системність такого цькування та чітке розмежування ролей.

Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та / або шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Враховуючи, що з матеріалів адміністративної справи не вбачається, коли і які саме насильницькі дії були вчинені ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої, які наслідки викликали, чи мало діяння систематичний характер, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак булінгу, у розумінні ст.173-4 КУпАП, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони у скоєнні даного адміністративного правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відтак, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, матеріали справи не містять, тому вважаю, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, ст.280, ст.283, ст.284 КУпАП,-

постановив:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанову можна оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук