Справа №333/3193/22
Провадження № 3/333/1922/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., захисника Мамонтова Д.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол серії ВАБ №914756 від 18.07.2022, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

Згідно з вказаним протоколом 18.07.2022 о 11.30 год. ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції при перевезені раніше закупленої продукції, а саме спирту у кількості 100 літрів для подальшого продажу з метою одержання прибутку, чим виявлено провадження господарської діяльності ОСОБА_1 без державної реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності, через, що порушено порядок ведення господарської діяльності.

В судовому засідання адвокат Мамонтов Д.О. просив справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши зібрані працівниками поліції адміністративні матеріали та докази, що були досліджені під час судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яким законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за порушення адміністративного провадження є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Частина 1 ст. 164 КУпАП вирішує , що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозвіл, інший документ дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виробленої продукції, знаряддя виробництва, сировини і грошей, одержаних унаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 ст. 164 КУпАП , є не тільки факт надання послуг для винагороди, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і є господарською діяльністю.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Відповідно ст. 3 ГК України під господарською діяльністю здійснюватися діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг товарного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ГК України , господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямованих на отримання доходу і такою особою самостійно та/або через свої відолені крем підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на використання першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно положень ст. 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, зокрема, що ліцензія - запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування про наявність у суб`єкта господарської діяльності права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року N 222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також згідно з пунктом 7 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензію підлягають такому виду господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП до протоколу складання суб`єкта необхідно надати докази того, що особа дійсно здійснювала господарську діяльність з виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

За призначенням визначення відповідності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП , необхідно встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

При цьому, чітких кількох критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Правова позиція щодо стратегій, за які дії можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена ??Верховним Судом України у с. 4 Постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де повністю, що під здійснення особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг із залучення прибутку,

Відповідно до вимог ст. ст. 245 , 280 КУпАП , при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає їй адміністративну відповідальність, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. , чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші особливості, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збору доказів подається на осіб, повноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу .

Суб`єктом складання протоколу не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно здійснює незаконне перевезення саме етилового спирту з порушенням господарської діяльності.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаскас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Встановлення окремо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правове положення має вагоме значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу

Відповідно дост. 9 Конституції Українитаст . 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд розглядає при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини проти того, що деталі звернення до кримінального процесу мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа "Маттоція проти Італії" від 25 липня 2000 року).

Доведення "поза розумним сумнівом" показує максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішення суду, якщо вина такої особи не доведена "поза розумним сумнівом" (Севтап Везнедароплу проти Туреччини (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишитися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, з огляду на вищевикладене сам за протоколом про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом вини, не свідчить про імперативний факт доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартним доказуванням поза розумним сумнівом.

Враховуючи неповноту даних про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП .

Відповідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому Законом.

Тому суд, застосовує принцип «In dubio pro reo» у випадку сумнівів справа вирішується на користь підсудного чи відповідача і в такому випадку визнає, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.Р. Піх