Номер провадження: 33/813/891/22
Номер справи місцевого суду: 522/8555/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіцера відділу морально-психологічного забезпечення Військової академії м. Одеса, капітана, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3655 грн.

Відповідно до постанови суду, 12.07.2022 до Приморського районного суду м.Одеси з Південного територіального управління ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Дані адміністративні матеріали були розглянуті і постановою Приморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, відповідно до вищевказаної постанови і протоколу № ОД/V/476 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 11.07.2022 близько 23 год. 40 хв. посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та посадовими особами Національної поліції України під час забезпечення громадського порядку та комендантської години у м.Одеса було виявлено капітана ОСОБА_1 , який знаходився у громадському місці, а саме АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду під час воєнного стану. Того ж дня, близько 23 години 58 хвилин капітана ОСОБА_1 було доставлено до КНП «ООМЦПЗ» ООР для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння капітан ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, що задокументовано лікарем у протоколі встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 000679 від 12.07.2022. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, мова змазана гучна, хитлива хода, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 22.07.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції, яке було призначено на 09.09.2022 року на 11 год. 00 хв., з`явився апелянт ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Основними доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , які він висловив суду апеляційної інстанції, було те, що він не перебував на службі, а вжив пиво зі своїми друзями за межами військової частини, у вільний від служби час, будучи в цей час увільненим зі служби та відмічаючи першу річницю Хіротонії, тобто часу, з якого він став священником, будучи до цього дияконом, після чого направлявся додому.

Також ОСОБА_1 пояснив, що за свій вчинок йому дуже соромно, так як він був затриманий посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та посадовими особами Національної поліції України під час забезпечення громадського порядку та комендантської години у м.Одеса в стані алкогольного сп`яніння, однак зазначені обставини не свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що за місцем його служби відбулось службове розслідування, за наслідками якого був складений відповідний Акт, згідно якого всі його доводи підтвердились (а.с.37-44). Разом з тим, згідно з Наказом начальника Військової академії (з адміністративно-господарської діяльності) № 475 від 18.07.2022 року йому було оголошено догану (а.с.45-46), після чого він не отримує заохочувальних і преміальних виплат.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу № ОД/V/476 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, протоколом ОД № 000151 про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 12.07.2022 року, протоколом № 000679 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 12 липня 2022 року, актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 12.07.2022 та результатом тесту № 305 від 12.07.2022, відповідно до яких ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння: 0,40 ‰, витягом з наказу начальника Військової академії від 03.03.2022 № 48.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення:

по-перше: за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

по-друге: за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

по-третє: за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;

по-четверте: за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.

Згідно Закону України «Про оборону України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики (постанови у справі 205/1993/17-ц від 25.04.2018 року, №131/1449/16-ц від 14.02.2018 року та інші).

Таким чином, оскільки Верховним Судом сформована правова позиція в зазначених вище рішеннях, щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід констатувати, що в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Так, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України (далі - Статут ЗСУ), передбачає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

В апеляцій скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що під час складення протоколу про скоєння адміністративного правопорушення відносно нього, особа яка його складала дійшла передчасного висновку про те, що він є суб`єктом правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів, ОСОБА_1 вказав, що 10.07.2022 року капітан ОСОБА_1 , разом з іншими військовослужбовцями відділу МПЗ Військової академії (полковником ОСОБА_2 , підполковником ОСОБА_3 , майором ОСОБА_4 , та капітаном ОСОБА_5 ) виконував службові обов`язки та перебував у місцях проходження військової служби підрозділами Військової академії та підлеглими військовими частинами, зокрема в/ч НОМЕР_1 , тобто виконував службові обов`язки у вихідний день. Наступного дня, тобто 11.07.2022 року у письмовій формі ОСОБА_1 клопотав безпосередньо перед командиром про надання йому 11.07.2022 року вихідного дня для вирішення особистих та сімейних питань. Зазначив, що за результатами розгляду зазначеного клопотання, він отримав схвалення та дозвіл убути за межі проходження військової служби до 08.30 год. 12.07.2022 року.

В підтвердження вищевказаних доводів ОСОБА_1 надав рапорт заступнику начальника академії з морально-психічного забезпечення полковнику ОСОБА_2 про надання ОСОБА_1 11.07.2022 року (до 08.30 год. 12.07.2022 року) вихідного дня із звільненням з розташування академії для вирішення особистих та сімейних питань (а.с. 31), поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , наданими старшому офіцеру відділу МПЗ Військової академії майору ОСОБА_4 (а.с. 32-35).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно до вимог ст.203 Статут ЗСУ, вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурологічної роботи, спортивних заході, ігор.

Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, світкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальника), як правило протягом дня наступного тижня.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.10 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім іншого, визначено, що для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-20 КУпАП, не може бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Відтак, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки не доведений склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-20 КУпАП, його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, та на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-20 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

ПостановуПриморського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 14.09.2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда