ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4615/22

провадження у справі 3/0285/3602/22

26 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Г., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли від Новоград-Волинського РВП ГУ НП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 164-16 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 505536 від 09.09.2022 року ОСОБА_1 09.09.2022 року близько 11-30 год. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 здійснювала продаж самогонки місцевим мешканцям за ціною 60 грн. 0,5 л., відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164-16 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, не займається торгівлею самогону. Один раз продала півлітра ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Частина 1 ст. 164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукцію, виконання робіт чин надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Із матеріалів справи слідує, що 09.09.2022 року ОСОБА_1 одноразово було здійснено продаж самогонки 0,5 літри за ціною 60 грн. ОСОБА_3 , що підтверджується поясненнями останнього та ОСОБА_1 .

Проте в матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчили б про торгівлю самогоном гр. ОСОБА_1 на систематичній основі, тобто, не менше, ніж три рази протягом одного календарного року.

Пояснення сільського старости ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 систематично торгує алкоголем домашнього виробництва, носять абстрактний характер, є загальними, не містять відомості про конкретні дати, особи, алкоголольні напої, тому не можуть бути взяті до уваги як доказ систематичних дій ОСОБА_1 .

Пояснення самої ОСОБА_5 , що вона визнає вину повністю, також не можуть слугувати доказом винуватості останньої, оскільки є лише суб`єктивним ставленням особи до вчиненого.

Крім того, диспозиція статті є бланкетною й передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом.

Закон України "Про підприємництво" (з наступними змінами) не містить переліку і взагалі не дає поняття заборонених видів підприємницької діяльності. У ньому є перелік видів діяльності, які можуть здійснюватись тільки державними підприємствами і організаціями, чи підприємствами і організаціями, перелік яких визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, або поряд з державними також і підприємствами певних організаційно-правових форм.

Згідно ч. 1, 3 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" виробництво спирту етилового може здійснюватися лише на державних підприємствах за наявності у них спеціальних дозволів (ліцензій). Виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності за умови одержання спеціального дозволу (ліцензії). Виробництво алкогольних напоїв здійснюється тільки з використанням спирту етилового ректифікованого, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту та які мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України.

Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється (ст. 12 вищевказаного закону). Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ст. 15 вищевказаного закону).

Тобто в разі ототожнення самогоноваріння з виробництвом етилових спиртів, які не заборонені законом, і їх виробництво та продаж алкогольних напоїв, виготовлених на їх основі, підлягає ліцензуванню, то дії особи слід кваліфікувати за іншими нормами КУпАП.

Проте протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Таким чином, до матеріалів справи не долучено жодного доказу про зайняття ОСОБА_1 видами господарської діяльності щодо яких є спеціальна заборона.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача. Позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не можу бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284, 164-16 ч.1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 164-16 ч. 1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Г. Сташків