Справа № 638/4149/22
Провадження № 3/638/1930/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої помічником в Другому апеляційному адміністративному суді, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал від Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №077678 від 18.07.2022 року, 18.07.2022 року о 10.35 год. в м. Харків, перехрестя вул. Трінклера та вул. Данилевського водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг не надала дорогу транспортному засобу ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі внаслідок чого сталося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 16.11 ПДР України.

ОСОБА_1 подала до суду письмові заперечення Вх. №16255 від 18.08.2022 року, в яких зазначила, що вважала, що рухалася по перехрещенню рівнозначних доріг, а тому вважала, що має перевагу в русі, адже була перешкодою з права. Також вказала, що знаку «дай дорогу» не бачила через зелені насадження з правого боку. Також долучено фотознімки. А тому просить справу закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 надав до суду письмові пояснення, в яких підтримав обставини викладені в протоколі, та долучив фотознімки.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху,що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Нерівнозначне перехрестя завжди має одну головну дорогу і одну другорядну.

Дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це може примусити інших учасників руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до схеми місця ДТП встановлено, що перехрестя є нерівнозначним та нерегульованим ( на момент ДТП).

Дослідивши фотознімки надані ОСОБА_1 , судом встановлено, що вони зроблені з однієї і тієї ж відстані, та з одного ракурсу, а тому вважає, що дані фотознімки не в повній мірі відображають видимість знаків розташованих на перехресті, а тому критично відноситься до наданого доказу.

Виходячи із встановлених обставин події, яка мала місце 18.07.2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 повинна була стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не створювати аварійної ситуації, могла уникнути зіткнення виконуючи вимоги пункту 16.11 ПДР України.

Твердження ОСОБА_1 про те, що перехрещення доріг по вул. Данилевського та вул. Трінклера є рівнозначними дорогами, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що навіть візуальний вигляд доріг (кількість смуг по вул. Трінклера та наявність на ній трамвайних колій), а також наявні дорожні знаки свідчать, про те, що дорога по вул. Данилевського (перед перехрещенням з вул. Трінклера) є другорядною.

Крім того, вимоги п. 2.3.б ПДР України вказують зокрема, на те, що для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Знак 2.1«Дай дорогу» по вул. Данилевського встановлено на стовпі світлофору, а тому, коли наближаєшся до перехрестя по вул. Данилевського та вул. Тріклера, знак 2.1 «Дай дорогу» має достатню видимість.

Крім того,відповідно до фотографій наданих потерпілим ОСОБА_2 вбачається, що по вул. Трінклера наявний знак 2.3 «Головна дорога», який також має достатню видимість.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 повинна була виконати вимоги дорожніх знаків. У даному випадку вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу».

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 своїм правом скористалася, надала пояснення. При цьому, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності внесених відомостей до протоколу, схеми місця ДТП не вказав та не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при оформлення матеріалів ДТП та складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №077678 від 18.07.2022 року, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 268 КУпАП, Інструкція поліцейськими дотримано.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Доказів неправомірності чи протиправності дій при складанні протоколу поліцейськими ОСОБА_1 суду не надала, твердження про те, що на її думку поліцейські внесли не всі відомості до протоколу, під час судового розгляду справи підтвердження не знайшли. Також суд звертає увагу, що її зауваження з приводу «поганої видимості» знака 2.1 були внесені до протоколу в графі «Пояснення».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 .

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді мінімального штрафу.

Також, суд дійшов висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим, не вбачаю підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 124, 221, 268, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 гривень.

На підставі ст.40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя