Справа № 753/1055/22 Головуючий в суді І інстанції Коляденко П.Л.
Провадження № 33/824/2484/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 рокуу адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі, що становить 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 8 грудня 2021 року, о 03 год. 16 хв., він рухаючись по вул. Бориспільська, 29 у м. Києві, керував автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які погано реагують на світло, блідість обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру АА 00785.

Не погоджуючись із даною постановою, представником ОСОБА_1 - адвокатом Харченко С.В., 18 серпня 2022 року подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху матеріали справи не містять.

Наголошує на тому, що відео, яке додано до матеріалів справи є неповним та не розкриває суті правопорушення ОСОБА_1 .

Також наголошує на тому, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. Обвинувачення зазначене в протоколі є нечітким та незрозумілим.

Вважає, що оскільки в протоколі не сформульовано, який огляд та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я) ОСОБА_1 має пройти огляд на вимогу поліцейського, правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист.

Вказує на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. Працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не було роз`яснено останньому його права та обов`язки, а також правові наслідки складання даного протоколу, суть обвинувачення. Порушення цієї вимоги також має наслідком повернення протоколу про адміністративне правопорушення до відповідного уповноваженого органу задля усунення його недоліків.

Зазначає, що протокол складено нерозбірливо, а тому протокол відносно ОСОБА_1 є безпідставним та незаконним.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи направлення на огляд у лікаря нарколога виписане після складання протоколу відносно ОСОБА_1 та не містить жодної інформації про ознайомлення ОСОБА_1 з даним направленням, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також звертає увагу, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Крім того, представник ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 року, оскільки представник 27 червня 2022 року вже звертався до апеляційного суду із апеляційною скаргою, однак постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Є.О., який представляв інтереси ОСОБА_1 було повернуто особі, яка її подала.

Крім того вказує, що участі в розгляді справи 1 березня 2022 року ОСОБА_1 не приймав, оскільки до суду його не пустили через оголошений на території України військового стану. Охоронник повідомив, що всі справи зняті з розгляду, а про наступне судове засідання буде повідомлено додатково, оскільки через військовий стан суд закрито і правосуддя не здійснюється.

Про результат розгляду справи ОСОБА_1 дізнався після відновлення роботи реєстру від свого, на той час захисника, Кузьміна Є.О. лише 27 червня 2022 року. В той-же день останнім було подано апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м. Києва. Апеляційну скаргу було розглянуто Київським апеляційним судом без участі та повідомлення сторін по справі 11 липня 2022 року. В своїй постанові Київський апеляційний суд зазначив, що до апеляційної скарги, яку в інтересах ОСОБА_1 подано адвокатом Кузьмін Є.О. не додано повноважень, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Про залишення апеляційної скарги без розгляду та повернення її адвокату, - ОСОБА_1 дізнався лише 9 серпня 2022 року, коли його спинили працівники поліції та наклали адміністративне стягнення за керування транспортним засобом будучи фактично позбавленим права керування.

На підставі викладеного просить визнати поважною причину пропуску на оскарження постанови та поновити строк на її оскарження, скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 рокута закрити провадження в справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи клопотання адвоката Харченко С.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду, як незаконну.

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 8 грудня 2021 року о 03 год. 16 хв. рухаючись по вул. Бориспільська, 29 у м. Києві керував автомобілем марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 328038 від 8 грудня 2021 року, відповідно до якого 8 грудня 2021 року о 03 год. 16 хв. ОСОБА_1 рухаючись по вул. Бориспільська, 29 у м. Києві керував автомобілем марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які погано реагують на світло, блідість обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру АА 00785;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, що здійснював 8 грудня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 8 грудня 2021 року у ОСОБА_1 а саме: зіниці очей, які погано реагують на світло, блідість обличчя та тремтіння пальців рук в розумінні п.п.2, 3 та 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , який вказав у протоколі причини відмови від огляду.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки обвинувачення зазначене в протоколі є нечітким та незрозумілим, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи файлом відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Так, з відеофайлу вбачається, що працівник поліції на місці зупинки запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте останній категорично відмовився, сказавши «що не поїде, бо вживав наркотичні засоби пару днів назад» час 0:00:42).

Окрім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 328038 від 8 грудня 2021 року, в якому ОСОБА_1 також надав пояснення, вказавши, що відмовився їхати на освідування, бо вживав пару днів назад наркотичні засоби.

Також факт відмови підтверджується направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи направлення на огляд у лікаря нарколога виписане після складання протоколу відносно ОСОБА_1 та не містить жодної інформації про ознайомлення ОСОБА_1 з даним направленням не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки, як вбачається із матеріалів справи наявний у справі бланк направлення не містить будь-яких даних щодо незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Також, у вказаному направленні убачається, що воно складене поліцейським 8 грудня 2021 року об 03:20 годині, а протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 328038 від 8 грудня 2021 року об 03:26 годині, тобто після оформлення зазначеного направлення. Вказаний протокол, що був складений після заповнення бланку направлення, підписаний ОСОБА_1 та не містить будь-яких заперечень щодо недоставлення його до медичного закладу.

Разом з цим, положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував.

Що стосується посилань у апеляційній скарзі на те, що поліцейські знехтували своїм обов`язком роз`яснити ОСОБА_1 його права, то це не є підставою для визнання постанови судді місцевого суду незаконною та наявності підстав для закриття провадження у справі.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції та апеляційної інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит поліцейських для надання пояснень з цього приводу, що на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції саме за порушення ПДР, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані з наступних підстав.

По-перше, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

По-друге, відхиляючи дані доводи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дії працівників поліції повністю відповідали Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, відповідно до п.2 розділу І якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.п.3,4 розділу І цієї Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); а також: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Отже, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 при керуванні автомобілем, а саме: зіниці, які не реагують на світло, блідість, тремтіння пальців рук є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вище вказувалося ОСОБА_1 , у якого після зупинки було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що у свою чергу тягне складання відповідного протоколу.

По-третє, якщо апелянт вважає, що дії працівників поліції щодо його зупинки та виявлення ознак наркотичного сп`яніння вчинені неправомірно, то він вправі оскаржити наведені ним дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Крім того, із відеозапису нагрудної камери поліцейського та із протоколу про адміністративні правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано недотримання працівниками поліції вимог ч.7 ст.266 КУпАП щодо відсторонення його від керування автомобілем, що свідчить про порушення поліцією закону, не свідчать про незаконність постанови. Даний факт може свідчити лише про недотримання працівниками поліції положень ст.266 КупАП та розділу ХІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, проте ніяким чином не спростовує встановлений факт відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не було залучено свідків, безпідставні, оскільки Законом України № 1231-ІХ від 16 лютого 2021 року ст.266 КУпАП викладено у новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даній справі під час складання протоколу поліцейським застосовані технічні засоби відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу, а відтак присутність двох свідків не потребується.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є неповним та переривається, то він є безперервним у частині вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, тобто у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, оскільки апеляційний суд поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а тому ОСОБА_1 скористався правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, виклавши свої заперечення в апеляційній скарзі.

Отже, надані апелянтом докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 1 березня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана