КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7040/22 Головуючий у суді І інстанції Дзюба О.А.
Провадження № 33/824/2541/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 8 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрового за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 648365 від 8 серпня 2022 року ОСОБА_1 близько 10 год. 15 хв. 8 серпня 2022 року у м. Києві по пр-т Соборності, 1 на законну вимогу поліцейського ОСОБА_2 пред`явити документи, що засвідчують особу відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» не реагував, неодноразові вимоги не виконав, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 8 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн на користь держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційної скарги зводяться до наступного. Апелянт вважає, що постанова була ухвалена з порушенням норм процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи в їх сукупності, та невірно застосував норми матеріального права. Посилається на порушення судом приписів ст.. 252 КУпАП та вказує, що суд повинен був оцінити наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно і об`єктивно та дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Заперечує щодо прийняття за доказ рапорт працівника поліції та пояснення інспектора поліції.

Зміст апеляційної скарги зводиться до незгоди з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та зазначає, що в оскаржуваній постанові суд не надав оцінки та аналізу діям працівників поліції, не дав належної оцінки діям працівників поліції щодо недотримання вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», зокрема не проводили відеофіксацію оформлення адміністративного протоколу, не роз`яснили його права при оформленні адміністративного протоколу.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим можливо належним для суду способом (а.с. 18).

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 185 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління, полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Права працівника поліції встановлено Законом України «Про національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу, а також інші права в межах його компетенції.

Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути особа, яка досягла 16 років.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний був при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягала злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку і це є обов`язковим.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 648365 від 8 серпня 2022 року ОСОБА_1 близько 10 год. 15 хв. 8 серпня 2022 року у м. Києві по пр-т Соборності, 1 на законну вимогу поліцейського ОСОБА_2 пред`явити документи, що засвідчують особу відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» не реагував, неодноразові вимоги не виконав.

Вказані обставини були перевірені судом першої інстанції достатньою мірою, зокрема, крім вивчення та дослідження матеріалів адміністративного правопорушення було допитано у судовому засіданні працівника поліції - ОСОБА_2 , яка повідомила, що 8 серпня 2022 року приблизно о 10 год. у м. Києві по пр-ту Соборності, 1 при виконанні службових обов`язків помітила раніше невідомого ОСОБА_1 , дії якого виглядали підозрілими. Вона попросилаостаннього надати документи, що засвідчують його особу, як це передбачено ст.32 Закону України «Про Національну поліцію». Однак, ОСОБА_1 відмовлявся виконувати її законні вимоги та не реагував на працівників поліції. Лише після затримання надав про себе відомості та пред`явив додаток «Дія».

Отже, за наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, та поясненнях наданих в суді першої інстанції, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 8 серпня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 8 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Н.В.Ігнатченко