Справа №345/2729/22
Провадження № 3/345/1021/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2022 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , приватного підприємця, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 336014 від 04.09.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_1 04.09.2022 р. о 23 год. 30 хв. в с. Угринів, по вул. Калуське Шосе керував автомобілем «LAND ROVER DISCOVERY», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адмінправопорушення, яке йому інкримінується. Зазначив, що дійсно 04.09.2022 р. у вечірній час керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, але це було не о 23 год. 30 хв. як зазначено в протоколі, а приблизно на 25 хв. раніше. Працівники поліції спершу оглядали його транспортний засіб, а потім, з незрозумілих причин, не конкретизуючи, які вони вбачають в нього ознаки сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він був не проти виконати таку їхню вимогу, але алкотестера полісмени при собі не мали, а пропонували їхати з ними в медичний заклад. На відеозаписі, який долучено до протоколу, відображено не весь хід розмови з поліцейськими. Полісмени записали на диск лиш ту частину розмови, де він після годинного спілкування і очікування коли привезуть алкотестер, будучи вимученим, сказав, що не бажає проходити огляд. Зауважив, що як свідки в протоколі зазначені військовослужбовці, які були на чергуванні разом з полісменами. Тому вважає, що це зацікавлені особи і їхні письмові пояснення не можна брати до уваги. Вважає, що поліцейські не дотримались встановленого діючим законодавством порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Безпідставно довгий час затримували його на місці зупинки автомобіля. Ні на місці зупинки усно, ні в протоколі не конкретизовані, які саме ознаки сп`яніння були виявлені полісменами. У зв`язку з цим вважає, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вину у вчиненні якого він заперечує.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши додані до протоколу докази, приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Згідно приписів цієї статті огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Більш деталізовано цей порядок відображено і в Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, пункт 6 розділу І цієї Інструкції визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В п. 7 розділу І Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому пункт 3 розділу І Інструкції конкретизує ознаки алкогольного сп`яніння.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння: на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейські повинні спершу визначитись, які саме ознаки і якого сп`яніння наявні у водія, потім запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку не бажання проходити такий огляд, або незгоди з його результатами повинні запропонувати пройти огляд в закладі охорони здоров`я і не в будь якому, а в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, в якому певній особі ставиться у провину (висувається) вчинення того чи іншого правопорушення, обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення (подія правопорушення).

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у такому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП. У протоколі під час його складання, поряд з іншими даними, обов`язково повинно бути зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 336014 від 04.09.2022р. (а.с. 1) не відповідає цими вимогам законодавства, адже в цьому протоколі не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені поліцейським у водія ОСОБА_1 . А це в свою чергу не дає можливості конкретизувати суть адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

Не зважаючи на те, що у КУпАП протокол про адміністративне правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 336014 від 04.09.2022р. не відповідає вище процитованим вимогам законодавства, то слід дійти висновку, що особі, відносно якої складено протокол, не висунуте обвинувачення посадовими особами поліції.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Щодо долучених до протоколу документів, то суд зауважує наступне.

В протоколі про адмінправопорушення серії ААД № 336014 від 04.09.2022 не конкретизовано, які саме документи і докази додаються до протоколу, що ставить під сумнів належність та допустимість наявних в матеріалах справи доказів.

Відеозапис, який долучено до протоколу (а.с. 8) є переривчастим. На ньому не відображено наявності в працівників поліції спеціального технічного засобу, за допомогою якого водій міг би пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ні місці зупинки транспортного засобу. Також на відеозаписі не зафіксовано в який саме заклад охорони здоров`я працівник поліції пропонує проїхати ОСОБА_1 .

Додані до протоколу про адмінправопорушення документи містять суперечності. Так в направленні на огляд водія в заклад охорони здоров`я (а.с. 2) поліцейським зазначена лиш одна ознака сп`яніння, в акті огляду на стан сп`яніння (а.с. 3) поліцейський вказує вже дві ознаки сп`яніння, які на його думку наявні у водія. А от в письмових поясненнях свідків (а.с. 4, 5) зазначені аж 4 ознаки сп`яніння.

Окрім того, слід зауважити, що пояснення свідків оформлені у виді наперед заготовлених шаблонів з подальшим вписуванням в них лише анкетних даних свідків. А це ставить під сумнів правдивість та істинність викладеної в них інформації.

Процес складання протоколу про адмінправопорушення і оформлення інших матеріалів справи на відео не зафіксовано. Зокрема на відео не зафіксовано процесу пред`явлення водію акту огляду на стан сп`яніння (а.с. 3) та направлення на огляд водія в заклад охорони здоров`я (а.с. 4) Ці документи не містять підпису водія.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 336014 від 04.09.2022 р. не відповідає вимогам законодавства щодо його змісту, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають суперечності не містять достатніх, допустимих, переконливих і несуперечливих доказів того, що водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на визначення стану сп`яніння у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, то, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя