Справа № 131/408/22
Провадження № 33/801/664/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого трактористом у Державному підприємстві «Іллінецьке лісове господарство»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 11.05.2022 о 09:40 год. в м. Іллінці Вінницького району Вінницької області по вул. Європейській керував трактором марки «МТЗ - 821» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер» в присутності двох свідків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях встановленого і належним чином доведеного складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його відсутності та у відсутності його захисника, який 21.07.2022 хворів і відповідно письмово повідомив суд з проханням відкласти розгляд справи, грубо порушив його право на захист, передбачене ст. 59, 64 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та ст. 268 КУпАП в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, позбавивши тим самим його права захисту від обвинувачення в установленому законом порядку.

Апелянт категорично не погоджується з висновками судді, викладеними в мотивувальній частині постанови, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та положенням законодавства. Так, суддя місцевого суду посилається на те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується показами алкотестера «Драгер», наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеофіксацією огляду ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння, яка зафіксована за допомогою нагрудного відеореєстратора працівника поліції та міститься CD-R диску.

Разом з тим, суддя попри розгляд справи у його відсутність, оцінюючи докази не звернув уваги на те, що зібрані докази якраз і не відповідають вимогам законодавства, а тому не можуть бути допустимими та використовуватись як засіб доказування по цій справі.

Вказує, що з відеозапису вбачається, що під час його освідування на алкотестері «Драгер» вищевказані свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були відсутні, а тому дані відеозапису суперечать іншим, так званим доказам зібраним по справі, та свідчить про недотримання працівниками поліції вимог розділу І пункту 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Вважає, що за таких обставин суддя не вправі був приймати до уваги проведення освідування у відсутності двох свідків як доказ, оскільки він є недопустимим. Суддя також посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за їх поясненнями, начебто були присутні при його освідуванні, проте як слідує з постанови суду вказані свідки в судовому засіданні не були допитані.

Звертає увагу, що аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що працівник поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначених вимог закону не дотримався, а суддя місцевого суду, не врахувавши наявні порушення закону ухвалив рішення про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на доказ, тобто дані алкотестера «Драгер» та пояснення свідків, які є недопустимими.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Токарчук М. В. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що його зупинили коли він виїхав з лісу, на самому кордоні. Він думав, що хлопці «свої», а тому довіряв їм. Працівники поліції надали йому прибор і сказали дути. В показаннях газоаналізатора не дуже розбирався. Зупинили двох людей, які їхали по дорозі для підпису ними пояснень, оскільки свідки нічого не бачили. Також приїхав лісничий, який є безпосереднім начальником ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявна заява захисника Токарчука М. В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою із зобов`язанням надати підтверджуючи документи в наступному судовому засіданні. Відповідні документи на підтвердження хвороби надані суду (а. с. 25).

Враховуючи клопотання про відкладення розгляду справи, строки розгляду справи, яка призначена із захисником вперше, апеляційний суд вважає, що розгляд справи у суді першої інстанції без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав цієї особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно. А саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242439 від 11.05.2022, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; роздруківкою з приладу «Драгер Алкотест 6810» з результатом тестування на місці зупинки - 1,32 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містить підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду, яким встановлено стан сп`яніння - 1,32 проміле.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом підтверджено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки транспортного засобу з результатом тестування 1,32 проміле, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду, був тверезий, та хотів їхати в лікарню для проходження медогляду, оскільки в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а. с. 7) ОСОБА_1 зазначив про свою згоду з результатами огляду, а з дослідженого в судовому засіданні письмового клопотання ОСОБА_1 встановлено, що він просить передати трактор, яким він керував, іншій особі. Крім того, при ознайомлені з протоколом про адміністративне правопорушення йому була надана можливість викласти свої пояснення та зауваження за результатами огляду в графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте такими правами він не скористався.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, у справі не встановлено.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, матеріали справи, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко