ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/822/22 Справа № 199/188/22 Суддя у 1-й інстанції - САВЧЕНКО Є. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чіпа Я.М. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Чіпа Я.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року водій ОСОБА_2 08 грудня 2021 року о 08:27 год. в м.Дніпрі на Амурському мосту в районі е/о №45 став учасником ДТП та з місця скоєння поїхав, до поліції не повідомив. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.3 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що 22 лютого 2022 року не було оголошено постанову, 24 лютого 2022 року на всій території України було оголошено воєнний стан, ОСОБА_2 увесь час знаходився разом із своїм літнім батьком, який потребує сторонньої допомоги, на Західній Україні, а тому не мав змоги дізнатись та ознайомитись з оскаржуваним рішенням, з матеріалами справи ознайомився лише 08 липня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_2 не мав умислу на залишення місця ДТП та (або) приховування факту такої події, з`явився за першим викликом до поліції, однак враховуючи відсутність на місці відповідного працівника поліції, ОСОБА_2 написав відповідну заяву. Вказує, що ОСОБА_2 не вчиняв ДТП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 22 лютого 2022 року. З матеріалів вбачається, що з матеріалами справи ОСОБА_2 ознайомився 11 липня 2022 року, що підтверджується розпискою останнього, тоді як апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 15 липня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи введення 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, перебування ОСОБА_2 із своїм літнім батьком, який потребує сторонньої допомоги, поза межами області та того, що з матеріалами справи ОСОБА_2 ознайомився 11 липня 2022 року, а також, вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 122-4 КУпАП визначається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом обставин ДТП, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_2 не вчиняв ДТП, є безпідставними, оскільки постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2022 рок у справі №199/186/22 останнього було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за фактом ДТП, залишення місця скоєння якого йому інкримінується. При цьому постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційна скарга захисника Чіпа Я.М. в інтересах ОСОБА_2 про скасування вищезазначеної постанови була залишена без задоволення, а постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року залишена без змін.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2 не мав умислу на залишення місця ДТП та поїхав, оскільки не знав про те, що відбулось ДТП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом обставин ДТП, з якого чітко вбачається, як автомобіль Honda, д.н.з. НОМЕР_1 , який виїхав на трамвайні рейки, зачепив бокове дзеркало автомобіля Hyudai, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого поїхав з місця ДТП.

При цьому ОСОБА_2 жодних дій, направлених на встановлення особи водія автомобіля Hyudai, д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб якого отримав механічні пошкодження від зіткнення, не вчиняв, про те, що відбулось ДТП, працівників поліції не повідомив.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин залишення ОСОБА_2 місця ДТП.

На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх ОСОБА_2 та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані вірно за ст. 122-4 КУпАП, які виразилися у залишенні місця ДТП, до якої він причетний.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Таким чином, твердження захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Чіпу Я.М. строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чіпа Я.М. залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот