КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3101/22
№ апеляційного провадження: 33/824/1778/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року під головуванням судді Гребінь О.О., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.зі стягненням на користь держави судового збору, в сумі 496 грн 20 коп. за те, що 18.04.2022 року о 13 год. 15 хв. на автодорозі Р04, на виїзді на автодорогу М-05 «Київ Одеса» ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter 216 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат 0.45 проміле, тест №288, прилад «Alcotest Drager 7510 АRMF - 0358».

Не погодившись з указаною постановою, 06 червня 2022 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначав, що в постанові суду вказано про визнання ним вини, що не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні було визнано той факт, що така подія була, проте скаржник не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказано, що під час оформлення матеріалів, працівниками поліції не було роз`яснено права на звернення за правовою допомогою, що в подальшому виключило б порушення, які були допущенні під час оформлення матеріалів, а також те, що після проходження освідування за допомогою спец приладу Драгер у випадку незгоди з результатами, він має можливість проїхати до лікувального закладу для встановлення наявності алкоголю в крові.

Також зауважив, що не можна погодитись з точністю проведених вимірювання наявності алкоголю в крові, адже газовий аналізатор Драгер, вимірює вміст випарів з порожнини рота а не вміст алкоголю в крові.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження, скаржник посилається я на те, що останній день на оскарження припадає на вихідний день, тому апеляційну скаргу подано на перший робочий день.

Убачається, що постанова суду була ухвалена 25.05.2022, апеляційну скаргу подано на наступний день після вихідного, тобто в межах строку апеляційного оскарження, що виключає підстави такого поновлення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення захисника Кузьменка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, результати приладу «Драгер», згідно яких вміст алкоголю в крові склав 0,45%, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції та рапортом (а.с. 1-5,7).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААБ № 292347 від 18.04.2022 року, 18.04.2022 року о 13 год. 15 хв. на автодорозі Р04, на виїзді на автодорогу М-05 «Київ Одеса» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter 216 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат 0.45 проміле, тест №288, прилад «Alcotest Drager 7510 АRMF - 0358».

Крім того, для з`ясування обставин справи судом оглянутий відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 згодний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не оскаржує його результати.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо посилання ОСОБА_1 на не роз`яснення йому прав та недійсність результатів проведеного огляду, спростовується наявними у справі доказами, а саме відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує проти результатів проведеного огляду на стан сп`яніння, доставити його до лікаря-нарколога не просить.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень, заперечень чи зауважень до протоколу, чим використав право письмово повідомити про свою незгоду із зазначеним оглядом на стан сп`яніння та необхідністю його доставлення до закладу охорони здоров`я.

Щодо посилання на не точність проведених вимірювання наявності алкоголю в крові, адже газовий аналізатор Драгер, вимірює вміст випарів з порожнини рота а не вміст алкоголю в крові, суд зазначає наступне.

Так, підстав недовіряти результатам застосованого до ОСОБА_1 приладу «Drager Alkotest 7510», у суду немає, оскільки ніяких зауважень щодо результатів тесту, останній не висловлював.

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться у тому числі поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292347 від 18.04.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- показниками приладу «Драгер», згідно яких вміст алкоголю в крові склав 0.45% (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- рапортом працівника патрульної поліції (а.с. 7);

- відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції (а.с. 8)

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує відсутність будь-яких заперечень ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та згоду з встановленим фактом перебування його у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1), а також визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення та підтвердження викладених у протоколі обставин під час розгляду справи районним судом (а.с.14).

З огляду на зазначене, твердження скаржника про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та недоведеність факту перебування його у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом розцінюється судом як бажання уникнути відповідальності за вчинене.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують самого факту вчинення скаржником правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар