Справа 573/846/22
Номер провадження 3/573/323/22
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

16 серпня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря: Федорченко Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника: Пашкова С.І.,

свідка: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

05 серпня 2022 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №315526 від 22 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 22 липня 2022 року о 15 годині 13 хвилин в районі будинку №69 по вул. Старопутивльській в м. Білопілля ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, тремтіння рук, поблідніння обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 22 липня 2022 року приблизно о 15 годині повертався з нічної рибалки та був зупинений поліцейським патрулем у районі будинку №69 по вул. Старопутивльській у м. Білопілля. На пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння спочатку погодився, вважаючи, що такий огляд буде проведено у Білопільській міській лікарні. Однак, коли поліцейські зазначили, що висновкам місцевої лікарні не довіряють і огляд необхідно пройти в наркологічному диспансері м. Суми, відмовився. Разом з цим ОСОБА_1 додав, що будь-яких наркотичних засобів не вживає, автомобілем керував тверезий.

Адвокат Пашков С.І. зазначив, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають ознакам, встановленим п. 4 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Крім того, всупереч вимогам п. 7 р. І вказаної Інструкції, працівники поліції не забезпечили проходження ОСОБА_1 медичного огляду в найближчому медичному закладі, яким є КНП БМР «Білопільська міська лікарня».

Також, у порушення п. 6 р. 2 Інструкції поліцейські провели огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу без участі двох свідків.

За наведених підстав, адвокат Пашков С.І. просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтвердила, зазначивши, що була присутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Останній був тверезий. Погоджувався пройти медичний огляд на стан сп`яніння в Білопільській міській лікарні. Однак, працівники поліції сказали, що висновкам зазначеного медичного закладу не довіряють та наполягали на проходженні огляду в наркологічному диспансері м. Суми, куди її чоловік їхати відмовився.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Пашкова С.О., свідка ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов до наступних висновків.

В силу положень статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, ст. 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, крім іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Диспозиція означеної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно з визначеною процедурою, огляд водія, зокрема, на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом у присутності двох свідків; 2) лікарем закладу охорони здоров`я. При цьому у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно ст. 266 КУпАП.

Судом встановлено, що на пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 погодився пройти огляд у КНП БМР «Білопільська ЦМЛ» як у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення медичного огляду на стан сп`яніння водіїв. Однак, всупереч вимогам п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейськими не було забезпечено проходження ним огляду у вказаному медичному закладі.

Таким чином, при вирішенні питання про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння були грубо порушені вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 2 КУпАП), а тому відмова останнього від проходження медичного огляду в іншому закладі охорони здоров`я, ніж установлено законом та визначеним порядком, виключає наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я м. Суми не може бути автоматично розцінена як відмова від проходження медичного огляду взагалі, так як для прийняття законного, справедливого і обґрунтованого рішення, необхідно враховувати всі обставини події в їх сукупності.

Зокрема, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке полягає у відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння, доказуванню підлягає не лише факт такої відмови, а й факт перебування особи під час такого керування з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння із вказівкою на їх перелік, зокрема, зіниці очей звужені, тремтіння рук, поблідніння обличчя. У той же час на фрагментарному відео з нагрудної камери поліцейського не вбачається наявність явних ознак наркотичного сп`яніння у останнього, його очі та обличчя нормальне, тремтіння рук відсутнє.

Також суд зазначає, що, направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року (з послідуючими змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують на пряму дії поліцейського та не визначають безпосередньо порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує транспортним засобом) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому, у разі вчинення вказаними особами таких дій, поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, незважаючи на вказані вище вимоги закону, при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції у відсутності двох свідків.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КУпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок фіксації відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, тобто процедура і підстава для складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх інших доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року); «Яременко проти України» від 30 квітня 2015 року), згідно з якою визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Таким чином, провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно з частиною 2 вказаної норми обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини». При цьому «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлений 18 серпня 2022 року.

Суддя