ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/700/22 Номер провадження 33/814/1254/22Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм в ЗТ «Транс»,маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гадяцького районного суду м. Полтава від 03 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В наслідок чого порушив п. 2. 9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Гадяцького районного суду м. Полтава від 03 серпня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним та необґрунтованим.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що він транспортним засобом не керував, та вказана обставина не підтверджується жодним належним доказом, а рапорт є недопустимим доказом.

Заслухавши сторону по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 19 травня 2022 року серія ААБ №007126, відповідно до якого 19 травня 2022 року о 00 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen passat» з н.з. « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме чіткий запах алкоголю з ротової порожнини. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився за в Зіньківському ЦРЛ. Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 22 від 19 травня 2022 року, відповідно до якого було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння

Поясненнями ОСОБА_2 з яких вбачається, що він перебуваючи на блок-посту а.д. Гадяч , було зупинено для перевірки автомобіля «Фольксваген пассат» з н.з. « НОМЕР_1 », документів. Під час перевірки автомобіля він почув різкий запах алкоголю. Після чого він відразу покликав працівників поліції для встановлення факту алкогольного сп`яніння та особи водія.

Відеозаписами наявними в матеріалах провадження, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, та результат був позитивним. Після чого, разом із працівниками поліції ОСОБА_1 повернувся на місце зупинки, де було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо твердження апелянтів відносно відсутності в матеріалах справи повного фрагменту відеозапису з нагрудних камер працівників, зазначаю наступне.

Відповідно до п.3.5 Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Проте, цим пунктом та розділом в цілому не визначено, що надання відеозапису як доказу до суду має бути теж безперервним, а з наявних відеозаписів належним чином зафіксовано як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тому, наявний відеозапис в матеріалах провадження свідчить про його достатність та змістовність.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Твердження апелянта, що він не керував транспортним засобом, є безпідставним. Дана обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_2 , та під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 фактично підтвердив, що він керував транспортним засобом.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи, щодо скасування постанови є неспроможними, щоб скасувати фактично вірне рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Гадяцького районного суду Полтавської області - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко