ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 Справа №607/3682/22

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258167 від 20 лютого 2022 року вбачається, що «20 лютого 2022 року о 02 год. 23 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Купчинського-Злуки-15-квітня, ОСОБА_1 керував автомобілем Paugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкокогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM 0285 (повірка дійсна до 12.04.2022р.) водій відмовився та виявив бажання проїхати в спеціалізований медичний заклад. В приміщенні КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Дзюба П.П. заперечили факт керування ОСОБА_1 автомобілем Paugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 20 лютого 2022 року о 02 год. 23 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Купчинського Злуки 15-квітня. Останній пояснив, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, що підтверджується записами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Також, адвокат Дзюба П.П. подав письмове пояснення на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №258167 від 20 лютого 2022 року, згідно якого просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що працівниками патрульної поліції велась фото-відеофіксація, на якій чітко видно, що ОСОБА_1 знаходиться поряд з транспортним засобом та автомобілем не керує.

Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Як відомо з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258167 від 20 лютого 2022 року, нібито саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 год. 23 хв., однак відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції ведеться із 02 год. 35 хв., що підтверджує відсутність відеозапису, як доказу фіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Із даного відео вбачається, як працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , який не перебував у стані руху, сам ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля. Цими відеозаписами підтверджується позиція ОСОБА_1 , а саме, що на момент встановлення обставин правопорушення, автомобіль перебував у нерухомому стані, не знаходився в стані експлуатації. З даного відеозапису не вбачається, що транспортний засіб рухався чи переслідувався поліцейськими, чи був зупинений. Відсутня на відеозаписі фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, а зафіксовано лише те, що ОСОБА_1 перебуває на вулиці біля автомобіля.

Таким чином, вказаним відеозаписом, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається. Коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього. У зв`язку з наведеним, вважає, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її адвоката, також дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи додано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №258167 від 20 лютого 2022 року;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2150, чинне до 12 квітня 2021 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 лютого 2022 року;

- письмове поясненням ОСОБА_2 від 20 лютого 2022 року;

- копію схеми місця ДТП від 20 лютого 2022 року, яка сталася в м.Тернопіль, на перехресті вулиць Купчинського-Злуки-15 Квітня;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 лютого 2022 року;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №200735 від 20 лютого 2022 року;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №258168 від 20 лютого 2022 року;

- рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, рядовим поліції Амонс А.;

- відеозапис, що міститься на оптичному носію DVD диску, із відеозаписом здійсненим на нагрудну камеру працівником поліції на місці в порядку ст.40 ЗУ «Про національну поліцію».

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.5. (а) Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10ПДР України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водій транспортного засобу.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що будь-які докази про те, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року о 02 год. 23 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Купчинського Злуки 15-квітня, керував автомобілем Paugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні будь-які дані, які б підтвердили, що останній був зупинений працівниками поліції в ході керування транспортним засобом.

Так, долученим до матеріалів справи диском із відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції, однак ним не підтверджується факт керування транспортним засобом, а також ним не зафіксовано будь-яких даних, які б підтвердили, що останній був зупинений працівниками поліції в ході керування транспортним засобом.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

У звязку з наведеним, вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції суд оцінює критично, та він не може бути покладений в основу судового рішення на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

1) особа повинна керувати транспортним засобом; 2) у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції; 3) поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків; 4) отримати відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків; 5) поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків; 6) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз фрагментів відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів.

Так, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Також з відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у водія ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, суд ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену ст.130 КУпАП лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Крім цього, як вбачається із переглянутого відеозапису, ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Більше того, останній вказав, що пройде вказаний огляд.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме слова чи дії ОСОБА_1 свідчили про його ухилення від проходження такого огляду в медичному закладі, як цього вимагає п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 та п.6 розділу ІХ Інструкція з оформлення матеріалів №1395).

Крім того, згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

При цьому, на відеозаписі із нагрудних камер працівників поліції зафіксовано те, що поліцейський запитав ОСОБА_1 чи мало місця ДТП та коли саме, на що останній відповів, що до ДТП не причетний. Про орієнтування жодної мови не велося, тому такі дані є голослівними, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження викладених доводів у рапорті, а сам пособі рапорт не може бути належним доказом у справі.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

В своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, при цьому нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяТ. Я. Багрій