Справа № 759/1145/21 суддя в І-й інстанції Горбенко Н.О.
Провадження № 33/824/949/2022 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2020 року серії ДПР18 № 142653 ОСОБА_1 24 грудня 2020 року о 00 год. 05 хв. в м. Київ по вул. Симиренко, 17 керував транспортним засобом OPEL OMEGA, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , відмовившись на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року, скасувати постанову місцевого суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що він не знав про розгляд справи та про винесену постанову, жодних повісток та постанов не отримував.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він ніколи не керував транспортним засобом, не використовував номер телефону, зазначений у протоколі, та за адресою, вказаною у протоколі, ніколи не проживав. Під час складання протоколу посвідчення водія не вилучалося, особою, відносно якої складався протокол, використовувався додаток «Дія». Громадянин, відносно якого був складений протокол, є колишній приятель ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який скористався обліковим записом у додатку «Дія» та надав працівникам поліції посвідчення водія ОСОБА_1 . Номер телефону, зазначений у протоколі, також належить йому. 19 січня 2022 року ОСОБА_1 подав до відділу поліції заяву про кримінальний злочин шляхом надання пояснень, зареєструвавши їх.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 24 лютого 2021 року.

Поштовий конверт, який направлявся ОСОБА_1 , повернувся до суду з поштовою відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», що не є належним доказом повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення, про ухвалення якого вона не знала, має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксований поліцейськими у присутності двох свідків, зафіксований на бодікамеру, посвідчення водія перевірено. Серія та номер посвідчення водія, яке було пред`явлено водієм поліцейському на місці події, співпадає з серією та номером посвідчення водія, яке додано ОСОБА_1 до апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він ніколи не керував транспортним засобом, не використовував номер телефону, зазначений у протоколі, та за адресою, вказаною у протоколі, ніколи не проживав.

При цьому, в судових засіданнях суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Столяренко Т.П., підтримуючи доводи апеляційної скарги, неодноразово просила суд відкласти розгляд справи, оскільки сторона захисту вважала необхідним та бажала надати суду нові докази невинуватості ОСОБА_1 , а саме: надати висновок експертного дослідження, який би доводив, що голос на відеозапису, який наданий поліцейськими суду, не належить ОСОБА_1 . Також захисник вказувала, що стороною захисту буде забезпечено явку до суду свідка ОСОБА_2 , який, як вказує захисник, і був зупинений працівниками поліції в стані алкогольного сп`яніння та надав поліцейським посвідчення водія ОСОБА_1 , що було наявне в додатку «Дія».

Сприяючи стороні в реалізації її прав на доведення своєї невинуватості, апеляційний суд неодноразово відкладав розгляд справи та надавав захиснику та ОСОБА_1 можливість подати суду усі докази, які вони вважали за потрібне.

Не дивлячись на це, стороною захисту не було подано суду жодного висновку експерта, щодо голосу особи, яка на доданому до справи відео, відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, та представилась ОСОБА_1 , явку свідка ОСОБА_2 до суду сторона захисту не забезпечила, вказавши що зазначений свідок не має можливості з`явитись до суду та надати покази суду через військовий стан та перебування його в лавах ЗСУ (а.с. 44). При цьому, клопотань про виклик свідка судом стороною захисту заявлено не було.

В той же час, жодного доказу перебування свідка в лавах ЗСУ та неможливості в зв`язку з цим прибути в судове засідання матеріали справи не містять.

У зв`язку з неможливістю, на думку захисника, прибуття в судове засідання зазначеного свідка, захисник надала суду протокол отримання пояснень, складений нею на підставі ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якого вона сама відібрала пояснення у свідка ОСОБА_2 , який підтвердив доводи викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі в частині, що автомобілем 24 грудня 2020 року керував саме він, а не ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку зазначеному доказу, апеляційний суд вважає, що він не може бути взятий до уваги, в якості доказу, що спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 7 ст. 20 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

За приписами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо...

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 279 КУпАП визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За змістом глави 21 КУпАП свідок є особою, яка бере участь у розгляді справи, а, отже, покази свідка мають доказове значення, виключно у разі його допиту органом, що розглядає справу, в даному випадку судом, що забезпечує безпосереднє дослідження та сприйняття зазначених показів судом. Близька за змістом правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17.

Відібране захисником пояснення свідка, не містить даних щодо відносин свідка з ОСОБА_1 , в той час як з апеляційної скарги вбачається, що вони є приятелями (а.с. 18).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що опитування свідка захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за своєю природою відрізняється від заслуховування особи, яка бере участь у справі, органом, уповноваженим розглядати справу в порядку ст. 279 КУпАП та не може підміняти останнє, оскільки позбавляє суд безпосередньо дослідити зазначений доказ, покладаючись на достовірність викладення обставин захисником, який по суті є особою зацікавленою у результатах вирішення справи.

Отже, надані стороною захисту пояснення свідка разом з диском, апеляційний суд не може прийняти у якості доказу, що спростовує, факт вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, який підтверджується іншими наявними у справі доказами, зазначеними вище.

За таких обставин, ОСОБА_1 не спростував обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, та що від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно з яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв