Справа № 404/3632/22
Номер провадження 3/404/1007/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Кропивницький, Україна

05 вересня 2022 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки Міністерства доходів та зборів від 19.07.2022 року надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причини, оскільки фізичну особу з такими реєстраційними даними неможливо однозначно ідентифікувати, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд,-

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серія ААБ № 115731, ААБ 296988 та ААБ № 296889, складених 06.07.2022 року, ОСОБА_1 06.07.2022 року о 09 год. 30 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 31, керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_1 , де не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого з місця скоєння ДТП зник. Крім того, будучи причетним до ДТП, до проведення медичного огляду вживав алкогольні напої, а саме з його слів горілку, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушено вимоги п.п. 2.10 (є), 2.10 (а), 2.5, 11.4, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4, ст. 124 ч. 4 ст. 130 КУпАП.

2. Позиції сторін у справі. Судовий виклик.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко Я.Р. вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнали повністю, а в скоєні правопорушень передбачених за ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП не визнали в повному обсязі. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 06.07.2022 року о 09 год. 30 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 31, керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_1 , де не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, при цьому зазначив, що рухаючись по дорозі не помітив саме ДТП, невеликий звук удару відніс на рахунок недосконалого дорожнього покриття. В подальшому, близько 11 год. зупинившись та оглянувши його автомобіль він помітив пошкодження на передньому дзеркалі, а зрозумівши, що могло мати місце ДТП, він розшукав за допомогою знайомих водія транспортного засобу «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , з яким вони домовились про зустріч. В ході спілкування з водієм транспортного засобу «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , він вибачився перед останнім, пояснив, що не зупинився, оскільки не помітив зіткнення під час руху та відшкодував половину завданих збитків, ОСОБА_2 претензій до нього не мав, у зв`язку з чим він вважав, що інцидент вичерпано, при цьому був тверезий та алкогольні напої він не вживав. Однак близько 19 год. цього ж дня до нього приїхали працівники поліції та склали відносно нього зазначені протоколи.

3. Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, мотиви з яких суддя виходив при прийнятті рішення, положення закону яким керувався суддя.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, схему ДТП, письмові докази, суд приходить до наступного.

З досліджених доказів вбачається, що водій ОСОБА_1 діяв всупереч вимог п.п. 11.4, 13.1 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, які мали місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ 296988 від 06.07.2022 р. року та схемою місця ДТП, які підтверджують обставини встановлені судом, наданими суду поясненнями ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнає повністю, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , довідкою, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом та диском.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому справи за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 підлягають закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 296989 ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він в порушення п. 2.10 (а) ПДР України, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_1 , скоїв ДТП, після чого з місця скоєння ДТП зник.

При цьому будь-які докази про те, що ОСОБА_1 дійсно залишив місце ДТП в матеріалах справи не має. Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він місце ДТП умисно не залишав, а він не відчув зіткнення, якби відчув то обов`язково б зупинився та місце події не залишив.

Будь-яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП матеріали справи не містять, а один протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не мав умислу на вчинення будь-якого порушення, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення п. 2.10а ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

Крім того, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, то, відповідно до вимог вказаної частини статті, відповідальність особи настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а згідно ст. 9 КУпАП, обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення, є наявність вини з боку порушника.

Між тим, виходячи з пояснень ОСОБА_1 , які повністю узгоджується з наданими до суду письмовими поясненнями водія транспортного засобу «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який зазначив, що при зустрічі з ОСОБА_1 , він впевнений, що останній перебував у тверезому стані та жодних ознак алкогольного сп`яніння він у нього не побачив та не відчув.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація в частині інкримінування ОСОБА_1 скоєння адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, та те, що ОСОБА_1 свою вину усвідомив, розкаюється у вчиненому, крім того, завдані збитки частково відшкодовані, а вищевикладене діяння є малозначним, суд вважає, що в даному випадку згідно ст.22 КУпАП ОСОБА_1 може бути звільнено від адміністративної відповідальності з винесенням йому усного зауваження.

Оскільки адміністративна справа підлягає закриттю, тому судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 124, 122-4, 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,-.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та враховуючи ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності звільнити, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко