ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/824/22 Справа № 175/772/22 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Гейка Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.05.2022 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 23.03.2022 о 18.10 годині в с.Новоолександрівка, по вул. Степова водій ОСОБА_1 керував т.з. Opel Cadet д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`ягніння (запах алкоголю з порожнини рота, поругення мови), та від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду в медзакладі відмовився, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Гейко В.І. в інтересах ОСОБА_1 25.05.2022, поза межами процесуального строку на її апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу скарги, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв"язку з відсутністю події та складу цього правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що під час винесення судового рішення ОСОБА_1 копію постанови не отримував, та з її змістом ознайомився лише 17.05.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови і поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у постанові, фактичним обставинам справи. Так, апелянт зазначає, що суд, визнаючи ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушуючи принцип справедливого судового розгляду та рівності сторін, розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, чим порушив його процесуальні права, які в свою чергу судом роз"яснені ОСОБА_1 не були, зокрема право надавати пояснення та заявляти клопотання.

Разом з тим, захисник вказує, що працівники поліції, під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, всупереч встановленого законом порядку, який передбачає тимчасове вилучення посвідчення водія на право керування транспортним засобом, не перевірили ті обставини, що ОСОБА_1 не є суб"єктом правопорушення, що йому закидається, оскільки таке посвідчення йому не видавалося, що не було досліджено судом. Окрім того, апелянт звертає увагу, що у цій справі відсутні будь-які докази, які б розкривали об"єктивну сторону правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп"яніння, є непідтвердженим та спростовується його поясненнями, проте автомобіль працівниками поліції у встановленому законом порядку не зупинявся та був припаркований біля майданчику. До того ж, апелянт вказує, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці, де його почали опитувати працівники поліції.

При цьому, зауважує, що письмові пояснення свідків, на які послався суд, не можуть бути допустимими доказами, оскільки відбиралися не тим інспектором поліції, який складав протокол. Більш того, свідки не бачили чи керував ОСОБА_1 автомобілем чи ні, тому не можуть надавати об"єктивні свідчення на доведення обставин у справі, однак, суд, не перевіряючи викладені доводи, виніс постанову, яка, на думку захисника, не ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає скасуванню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Зінчука В.Д, які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справа у суді першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 та будь-якого підтвердження того, що постанова була йому направлена вчасно, матеріали провадження не містять, в той час, як зі змістом постанови ОСОБА_1 ознайомився лише 17.05.2022. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що, з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, й належним чином не з`ясував обставини справи, а викладені в постанові висновки суду не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться в провину ОСОБА_1 полягає, зокрема у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, а правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд поклав в основу свого рішення зібрані у справі письмові докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 009939 від 23.03.2022 та направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння.

З такими висновками суду апеляційний суд погодитись не може, оскільки зазначені вище докази, у своїй сукупності, не можуть беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, та відповідно підтвердити наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного розгляду ОСОБА_1 наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, а в момент коли приїхали працівники поліції, автомобіль, яким він начеб-то керував, був припаркований біля футбольного майданчику на узбіччі дороги.

Ці пояснення, наявними у справі доказами, не спростовуються.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що у справі відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейських або відеореєстратора патрульного автомобіля, який би підтвердив, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент його зупинки працівником поліції.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Opel Cadet" д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, і під час апеляційного перегляду справи встановлені також не були, а суд першої інсоанції вказаним обставинам належної оцінки не надав та безпідставно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 такої ознаки об`єктивної сторони ч. 1 ст. 130 КУпАП, як "керування транспортним засобом"

До того ж, будь-які докази про відсторонення водія від керування транспортним засобом, відповідно до положень ч. 1 ст. 266 КУпАП, за наявності підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у справі також відсутні.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зміст письмових поясненнь свідків, долучених до протоколу, щодо ознак алкогольного сп"яніння ОСОБА_1 , не відповідають тим, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, проте ці суперечності судом першої інстанції усунуті не були

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду, належним чином не встановлено місця вчинення правопорушення, зокрема, район та область, в якому відбувалися події.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не було доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Гейка Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Поновити захиснику Гейці Валерію Івановичу в інтересах ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Гейка Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко