ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/263/22Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.М.
Провадження № 33/817/435/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 25 серпня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу на постанову Борщівського районного суду Тернопільської обл. від 26 липня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами таким особам, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Проте, наявними матеріалами справи та відеозаписом не доведено факт керування ним транспортним засобом. При цьому зазначає, що знаходився в автомобілі та очікував на ОСОБА_2 , який повинен був їхати даним транспортним засобом.

Крім цього, поліцейським в процесі руху автомобіль не було зупинено.

Наголошує на тому, що у зв`язку із тим, що працівниками йому не було названо жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для проведення його огляду на місці зупинки транспортного засобу, вимога поліцейського про обов`язковість проходження огляду на стан сп`яніння без оголошення конкретних ознак сп`яніння є безпідставною. Також даних ознак не вказано і в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що вони перебувають із ним у дружніх відносинах. Однак, дані свідки надали показання, які відповідають дійсності, і сам факт дружніх відносин не може бути підставою для того, щоб показання свідків не брались до уваги.

Посилається на те, що наявна постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП сама по собі, без наявності інших належних та достатніх доказів, не може бути доказом, яким встановлюється факт керування ним транспортним засобом.

Зазначає, що в порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП та п. п. 1, 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, - в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відсторонення його від керування транспортним засобом, чого працівниками поліції зроблено не було.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 27 лютого 2022 року о 00 год. 51 хв. ОСОБА_1 в м. Борщеві по вул. Ст. Бандери, 106, керував т/з марки Ssang Yong Rexton, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що на місці події було встановлено за допомогою приладу газоаналізатора Alkotest 6810 Драгер, ARAM-0601, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №609902 від 27 лютого 2022 року, 27.02.2022 о 00 год. 51 хв. ОСОБА_1 в м. Борщів по вул. С. Бандери, 10б, керуючи транспортним засобом марки Ssang Yong Rexton, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи те, що вищенаведена постанова вступила в закону силу, відсутні підстави вважати, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав.

У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, рушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Крім цього, твердження ОСОБА_1 про те, що інспектори поліції його не зупиняли, а під`їхали до нього в цей час, коли він знаходився в автомобілі та жодних пересувань на автомобілі він не здійснював, чекав на товариша ОСОБА_2 , який повинен був їхати даним транспортним засобом, спростовується відеозаписами із нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора службового автомобіля, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції підійшли до дверей з боку водія та почали спілкуватись з ним, при цьому ОСОБА_1 , який вийшов з автомобіля, не заперечував, що саме він керував транспортним засобом, більше того, переконував інспекторів поліції, що він їхав додому, який знаходиться неподалік від місця зупинки його транспортного засобу.

Тому суддя апеляційного суду вважає такі доводи апеляційної скарги надуманими та такими, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відповідають дійсності, спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Так, як вбачається із фрагменту відеозапису із нагрудних камер поліцейських 000NC__0001.МР4 (00:55:27), на 02 хв. 00 сек. на запитання інспектора поліції Куди їздити п`яному? - ОСОБА_1 вказав, що не їхав далеко, а в подальшому зазначив, що проїхав сто метрів (на 04 хв 48 сек. (00:58:15). Також на даному відеозаписі зафіксовано, як свідок ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_1 забрав його із села на його ж прохання (на 01 хв. 53 сек. (00:55:21).

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Твердження апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, не беруться до уваги з огляду на те, що у додатках до протоколу, а саме у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) вказані.

При цьому, як вбачається із фрагменту відеозапису із нагрудних камер поліцейських 000NC__0001.МР4 (00:53:58) на 30 сек., інспектор поліції вказав, що ОСОБА_1 ледве тримається на ногах.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі - газоаналізаторі DRAGER ALCOTEST 6810 №ARАМ-0601 (повірка дійсна до 26 травня 2022 року), на табло якого висвітився показник 2.25% (проміле), з яким він був згідний, проїхати в найближчий медичний заклад в Борщівську ЦРЛ для проходження огляду відмовився.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №467116 від 27 лютого 2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом

лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу Драгер, за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", з результатом якого був згідний, на пропозицію інспектора поліції пройти такий огляд в найближчому медичному закладі відмовився.

Крім цього, як вбачається із фрагменту відеозапису з нагрудних камер поліцейських 000NC__0001.МР4 (00:53:48) на 20 сек., на запитання поліцейського: Алкоголь хто вживав? - ОСОБА_1 відповів пляшку пива.

Таким чином, на даних відеозаписах об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наявні відеозаписи є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що інспектором патрульної поліції Галузу О. М. не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів правомірність дій працівників поліції, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності його притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Всі інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба