Справа № 489/7424/21
Провадження № 3/489/198/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

23 серпня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, згідно з протоколом проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №297809 від 01.11.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що 01.11.2021 о 09.30 год. в м. Миколаїв, Інгульський район, по проспекту Миру, 54, в порушення вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом «FORD MONDEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, почервоніння обличчя, характерний запах алкоголю з порожнини рота. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «DRAGER ARLM 0320» , згідно результату тесту №33, водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння 0,58 проміле. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася двічі. Призначене на 04.07.2022 судове засідання не відбулося саме через неявку ОСОБА_1 , який, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, до суду не з`явився, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак у судове засідання 23.08.2022 ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

При цьому ОСОБА_1 відомо, що на розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно нього. У зв`язку з цим, особа, відносно якої складено протокол, яка обізнана про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї перебуває на розгляді в Ленінському районному суді міста Миколаєва, виходячи із практики ЄСПЛ зобов`язана вживати заходів для того, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, зокрема, з`явитися до суду для розгляду вказаної справи та дати пояснення з приводу обставин інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції із захисту прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 160 КУпАП розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За такого, тривале зволікання судом з подальшим розглядом вказаної справи матиме наслідком порушення вимог ст. 6 Конвенції та ст. 277 КУпАП в частині розгляду справи впродовж розумного строку, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку про можливість та доцільність розгляду справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; тест № 33 від 01.11.2021; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського; довідку відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області, суддя приходить до таких висновків.

Згідно з п. 2.9"а" Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм огляд водія на стан алкогольного сп`яніння є складною юридичною сукупністю та має складатись з такої послідовності: виявлення у водія ознак сп`яніння, проведення огляду на місці зупинки та в разі незгоди водія з результатами такого огляду чи відмови від такого огляду на місці зупинки пропозиція на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Однак в судовому засіданні з відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що ОСОБА_1 та наявна з ним особа жіночої статі пояснювали поліцейському, що той не вживав алкогольні напої, при цьому відеозаписом не підтверджено погодження особи з результатами продуття газоаналізатора «Драгер», а від підписання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Зафіксовані обставини свідчать про незгоду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з результатами проведеного тесту на місці зупинки.

В зв`язку з цим, враховуючи незгоду ОСОБА_1 з результатом продуття газоаналізатора «Драгер» та після фактичної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, вказане могло б свідчити про відмову особи від огляду на стан сп`яніння, що має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично був не згодний з результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння, при цьому відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому в його діях може бути наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте суддя не може самостійно змінювати суть пред`явленого собі звинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою його складення відносно ОСОБА_1 є саме результати огляду останнього на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу, з якими особа, виходячи із змісту протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в яких відсутні підписи такої особи, була не згодна, а тому дані спеціального технічного засобу не можуть бути доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння при її незгоді з результатами такого огляду. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, ані протокол про адміністративне правопорушення, ані інші матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також з досліджених в судовому засіданні відеозаписів, вбачається, що на відео з бодікамери поліцейського не було візуально зафіксовано показники спеціального технічного засобу, з допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, ба навіть більше, не було навіть озвучено вголос показники спеціального технічного засобу після проведення огляду ОСОБА_1 . При цьому на відео зафіксовано, що поліцейський жодним чином не зазначив та не зафіксував на бодікамеру показники спеціального технічного засобу, а лише спитав у ОСОБА_1 , чи згоден він з показниками (з якими саме, невідомо).

При цьому, суддя критично оцінює наявну в матеріалах справи, як доказ факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, встановленого на місці зупинки з допомогою спеціального технічного засобу, роздруківку результатів проведеного тесту з допомогою спеціального технічного засобу, оскільки відсутні жодні належні та допустимі докази того, що викладені у ній показники спеціального технічного засобу 0,58 проміле, відповідно до тесту № 33 від 01.11.2021, є результатами огляду саме ОСОБА_1 , оскільки, по-перше, на вказаній роздруківці відсутній підпис ОСОБА_1 про проходження огляду та ознайомлення з його результатами. По-друге, після проведення огляду з допомогою спеціального технічного засобу поліцейським жодним чином не було зафіксовано результати такого огляду (показники спеціального технічного засобу). По-третє, прізвище, ім`я та по батькові особи зазначене у вказаній роздруківці вже після проведення самого тесту певної особи безпосередньо поліцейським з допомогою кулькової ручки, який при її оформленні зазначив особу на свій розсуд.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що поліцейським не залучалися під час проведення огляду ОСОБА_1 свідки, які б могли підтвердити факт його огляду на місці зупинки та показники спеціального технічного засобу за наслідками такого огляду, зокрема, що наявна в матеріалах справи роздруківка результатів спеціального технічного засобу з показниками 0,58 проміле, відповідно до тесту № 33 від 01.11.2021, є стосується результатів огляду саме ОСОБА_1 .

Вказані обставини, у свою чергу, становлять обґрунтовані сумніви щодо того, що наявна в матеріалах справи роздруківка результатів огляду на стан сп`яніння з допомогою спеціального технічного засобу стосується саме ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Системний аналіз вказаних положень свідчить про те, що у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення складається протокол про адміністративне правопорушення в присутності вказаної особи, в якому в обов`язковому порядку зазначаються відомості про таку особу, суть вчиненого нею правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане порушення, забезпечується право особи ознайомитися з протоколом та підписати його, а копія вказаного протоколу має бути вручена особі, з метою забезпечення її права знати суть пред`явленого обвинувачення, щоб мати змогу захищатися від нього.

Проте з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з його змістом, проте поліцейським, який склав протокол, не було зазначено у протоколі про відмову особи від його підписання.

Таким чином, встановлені обставини вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, складений з порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим, викладені у ньому обставини інкримінованого особі діяння не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що містить відомості про обставини правопорушення, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певного діяння, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону і не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, та до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко