КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 379/496/21

номер провадження: 33/824/2066/2022

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб. Початок строку відбування ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту рахувати з дня його затримання.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп.

Як зазначено в постанові судді, водій ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року о 12 год 00 хв. на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ 203 км керував транспортним засобом «DAF XF», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з причіпом, у якого на другій осі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.4.5 г) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 11 липня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, скасувати цю постанову та провадження у справі закрити на підставі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування суддею першої інстанції усіх фактичних обставин справи, ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що повернувшись з рейсу до України 23 червня 2022 року від працівників поліції йому стало відомо, що 19 липня 2021 року Таращанським районним судом Київської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП. Вказує, що 24 червня 2022 року він направив до суду першої інстанції заяву про надання йому копії постанови суду, яка 06 липня 2022 року надійшла на його адресу.

Зазначає, що він не був повідомлений судом про день, час і місце проведення судового засідання, а тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що він до суду тричі: 17 червня 2021 року, 02 липня 2021 року та 19 липня 2021 року не з`явився та про день, час і місце судового засідання був повідомлений належно і завчасно, а також про те, що повістку про виклик до суду на 19 липня 2021 року о 09 год 30 хв. отримала для передачі його дружина ОСОБА_2 . Стверджує, що він з колишньою дружиною ОСОБА_2 з весни 2021 року не проживає та взагалі не спілкується, а тому вона не мала жодних прав на отримання будь-якої кореспонденції. Вважає, що наведені обставини є поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги по суті обставин справи зазначає, що викладені в оскаржуваній постанові судді обставини не відповідають дійсності. Вказує, що 26 квітня 2021 року він керував транспортним засобом «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, в якого на одну вісь була встановлена шина моделі, яка відрізняється від інших, встановлених на автомобілі з різним малюнком протектора. Зазначає, що це відбулось у зв`язку з тим, що безпосередньо перед його зупинкою працівниками поліції, внаслідок незадовільного дорожнього покриття на вказаному автомобілі було пошкоджено колесо, у зв`язку з чим ним було проведено його заміну та в подальшому він рухався до найближчої станції технічного обслуговування для усунення пошкоджень колеса.

Вказує, що він рухався на автомобілі на невеликій швидкості з увімкнутою аварійною сигналізацією та, зупинившись, він показав працівникам поліції пошкоджене колесо і надав усні пояснення, які попередили його усно про недопущення подальшої експлуатації ТЗ із таким запасним колесом. Зазначає, що працівники поліції при ньому протокол не складали, а тому він не відмовлявся від його отримання. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про поновлення процесуального строку та задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 до суду тричі, а саме, 17 червня 2021 року, 02 липня 2021 року та 19 липня 2021 року не з`явився, про день, час і місце проведення судового засідання повідомлений належно і завчасно. Повістку про виклик до суду на 19 липня 2021 року о 09 год 30 хв. отримала для передачі його дружина ОСОБА_2 . Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про судові засідання у порядку та строк, передбачений ч.1 ст.277-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що наявна у матеріалах справи розписка ОСОБА_2 , яка зазначила себе як дружина ОСОБА_1 про отримання повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 19 липня 2021 року о 09 год 30 хв. (а.с.27), не може бути доказом належного повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, оскільки чинний КУпАП не містить положень про можливість повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про судове засідання, шляхом передачі судової повістки для вручення родичам такої особи. До того ж у справі відсутні докази того, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 та станом на 19 липня 2021 року перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах.

Крім того, із врученої ОСОБА_2 розписки неможливо встановити дату її вручення, що виключає можливість перевірити дотримання передбаченого ч.1 ст.277-2 КУпАП триденного строку до дня розгляду справи в суді для вручення судової повістки.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 знав про розгляд справи та був належним чином повідомлений про місце і час її розгляду, у тому числі, про судове засідання, призначене на 19 липня 2021 року, в якому була прийнята оскаржувана постанова судді.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року на адресу ОСОБА_1 у порядку та строки, передбачені ч.1 ст.285 КУпАП, судом не направлялась.

Що стосується наявної у матеріалах справи розписки ОСОБА_2 про отримання копії оскаржуваної постанови судді від 19 липня 2021 року (а.с.30), а також пояснювальної записки секретаря судового засідання від 28 червня 2022 року про вручення копії оскаржуваної постанови судді від 19 липня 2021 року дружині ОСОБА_2 для передачі ОСОБА_1 (а.с.37), то апеляційний суд вважає, що ці документи не можуть бути доказом належного вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови судді від 19 липня 2021 року, оскільки ст.285 КУпАП не передбачено можливість вручення особі, що притягується до адміністративної відповідальності копії постанови судді через родичів. До того ж, як зазначалося вище, у справі відсутні докази того, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 та станом на 19 липня 2021 року перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах.

24 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області із заявою, у якій просив надіслати на його поштову адресу копію оскаржуваної постанови судді від 19 липня 2021 року та повідомив, що про розгляд справи та про постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року він дізнався від працівників поліції 23 червня 2022 року (а.с.33-34).

27 червня 2022 року Таращанський районний суд Київської області надіслав на поштову адресу ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови судді від 19 липня 2021 року, яка ним була отримана 07 липня 2021 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.38).

11 липня 2022 року, тобто протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, ОСОБА_1 надіслав поштою через суд першої інстанції апеляційну скаргу на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року.

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про поважність причин пропуску строку на оскарження є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, то вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАПпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.124 КУпАП, у вчиненні якого визнано винним водія автомобіля «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні підтверджується:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 289600 від 26 квітня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 26 квітня 2021 року о 12 год 00 хв. на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ 203 км керував транспортним засобом «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, у якого на другій осі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора (а.с.1);

рапортом інспектора 1 роти 1 взводу батальйону УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Кірсанова А.Г. від 26 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 26 квітня 2021 року о 12 год 00 хв. на місці зупинки транспортного засобу відмовився від отримання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поспішав (а.с.5);

копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2907013 від 31 липня 2020 року, а саме: за порушення ОСОБА_1 п.п. 31.4.7 е) ПДР та, відповідно, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.3).

Разом з тим, висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності з законом, що потягло за собою безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, через неправильну оцінку наявних у справі доказів.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_1 суддею місцевого суду дотримано не було.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» вказано, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 289600 від 26 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року о 12 год 00 хв. на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ 203 км, керував транспортним засобом «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, у якого на другій осі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.31.4.5 г) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП. Від підпису відмовився (а.с.1).

Пунктом 31.4.5 г)ПДР «Колеса і шини» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Однак наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 289600 від 26 квітня 2021 року, який складений щодо ОСОБА_1 , не містить у собі будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт того, що він експлуатував транспортний засіб «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, у якого на другій осі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні у справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Із наявного у матеріалах справи рапорту інспектора 1 взводу №1 роти № 2 БПП у Херсонській області лейтенанта поліції Кірсанова А.Г. від 26 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 26 квітня 2021 року о 12 год 00 хв. на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ 203 км, керував транспортним засобом «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, у якого на другій осі було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, повторно протягом року. Від отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, так як поспішав. Водійське посвідчення не вилучалось, оскільки водій передавати його відмовився. Камера ВТ-00015 (а.с.5).

Вказаний рапорт поліцейського не може бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, виходячи з такого.

Вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, а саме, будь-яких фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, визначений у ч.1 ст.251 КУпАП.

Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що рапорт поліцейського не є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Додана до протоколу копія постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2907013 від 31 липня 2020 року, а саме, за порушення ОСОБА_1 п.п. 31.4.7 е) ПДР та, відповідно, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, не є доказом порушення ОСОБА_1 26 квітня 2021 року вимог п.31.4.5 г) ПДР, а має правове значення виключно для кваліфікації дій ОСОБА_1 в контексті застосування санкції ч.4 ст.121 КУпАП.

Також апеляційний суд враховує, що зі змісту рапорту поліцейського від 26 квітня 2021 року вбачається, що обставини зупинки ОСОБА_1 26 квітня 2021 року та огляду транспортного засобом «DAF XF», д.н.з. НОМЕР_1 , фіксувалися на камеру ВТ-00015.

Однак самого відеозапису із камери ВТ-00015 до протоколу поліцейськими не додано, а також не додано доказів того, що такий відеозапис об`єктивно існував, що ставить під сумнів обставини, які викладені у протоколі від 26 квітня 2021 року, складеного стосовно ОСОБА_1 .

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені вище встановлені обставини, а також зважаючи на висновки, зроблені в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Malofeyeva v. Russia», «Karelin v. Russia», «Kobets v. Ukraine, Avsar v. Turkey, які згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV застосовуються при розгляді справ як джерело права, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов