Провадження № 3/127/4593/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 30.06.2022 об 11.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Honda, д.н. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у керуванні транспортним засобом на підставі постанови № 33391578.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що до виїзду дружини за кордон він сплатив їй всю суму аліментів, тому вона мала забрати документи з виконавчої служби. Він після цього зв`язався з виконавцем і останній повідомив, що будь-яких обмежень і заборгованостей у нього немає. Про наявність постанови про обмеження керування транспортним засобом він не знав, така постанова йому для відому направлена не була.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Зі змісту частини третьої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 30.06.2022 об 11.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Honda, д.н. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у керуванні транспортним засобом на підставі постанови № 33391578. На підтвердження зазначеної обставини до матеріалів справи надана копія постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пантелей А.А. серії ВП № 35397578 від 12.08.2021, згідно з якою встановлене тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 1615/4475 від 15.11.2012.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилався на те, що надані суду матеріали справи не містять доказів обізнаності ОСОБА_1 про наявність такої постанови, а надані суду матеріали таке твердження останнього не спростовують. Оцінюючи зазначені твердження ОСОБА_1 та його захисника, суд враховує, що до протоколу про адміністративне правопорушення надана не завірена копія постанови державного виконавця, при цьому не надані докази направлення ОСОБА_1 зазначеної постанови. Натомість захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надав суду копії виконавчого провадження. З наданих захисником Жмаченка М.В. копій виконавчого провадження випливає, що останнє відкрите на підставі постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції Нестерович О.В. серії ВП № 35397578 від 26.11.2021. Також захисник Жмаченка М.В. надав суду копію заяви стягувача ОСОБА_2 на ім`я державного виконавця від 04.01.2021, відповідно до якої остання повідомляла про відсутність претензій до ОСОБА_1 і просила зняти всі обмеження стосовно боржника. Копія аналогічної заяви від 30.06.2022 надана захисником ОСОБА_1 в якості спростування винуватості останнього у вчиненні правопорушення. Також захисник Жмаченка М.В. надав суду копію постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчукі Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пантелей А.А. серії ВП № 35397578 від 05.07.2022 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також про скасування заходів примусового виконання.

Отже, з наданих суду матеріалів випливає, що 30.06.2022 ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом. Згідно з незасвідченою копією постанови державного виконавця від 12.08.2021 до нього було застосоване тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом. Докази, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 про наявність такого обмеження суду не надані. При цьому з наданих суду матеріалів випливає, що стягувач 04.01.2021 зверталась до державного виконавця із заявою про скасування заходів забезпечення виконавчого провадження, у тому числі й обмеження права керування транспортним засобом. Аналогічне звернення стягувача до державного виконавця датоване 30.06.2022. І на підставі постанови від 05.07.2022 всі вжиті заходи з примусового виконання рішення, у тому числі й обмеження у праві керування транспортним засобом скасовані.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні заперечували про обізнаність останнього щодо наявності застосованого до ОСОБА_1 обмеження, посилаючись на заяву стягувача від 04.01.2021. Докази обізнаності ОСОБА_1 про наявне обмеження на підставі постанови державного виконавця від 12.08.2021 суду не надані, натомість суду надана копія заяви стягувача від 30.06.2022, згідно з якою остання повідомляла про наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність застосованих до нього обмежень, натомість надані суду матеріали свідчать про те, що він був обізнаний про їх скасування на підставі заяви стягувача від 04.01.2021. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 126, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: