Справа № 203/2121/22
Провадження № 3/0203/1353/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 серпня 2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 013050 від 17.06.2022 року ОСОБА_1 17 червня 2022 року о 08 годині 45 хвилин в м.Дніпро, проспект Пушкіна, 55, керував транспортним засобом Daewoo Nubira дорожній номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів та мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 21.07.2022 року на 10.00 годину, на 11.08.2022 року на 09.40 годину не з`явився, хоча його було сповіщено про дату, час і місце судового розгляду судовою повісткою, яка направлялась поштою. Проте, поштові повідомлення повернуті до суду з відміткою поштового відділення - "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судові засідання при тому, що вона обізнана про наявність протоколу про адміністративне правопорушення, судом визнано можливим провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості, зазначені у ньому, належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 013050 від 17.06.2022 року та рапорту підставою для пред`явлення поліцейським вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння:звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів та мови.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП підставою для направлення водія для проходження відповідного огляду є наявність ознак перебування його у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками сп`яніння є, зокрема, «звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло» та «сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови».

Суд зазначає, що вказана інспектором поліції ознака: жвавість рухів відсутня в переліку ознак сп`яніння, закріпленому у вказаній вище Інструкції, а жвавість мови не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_2 під час спілкування з поліцейськими не проявляв швидкого темпу мовлення, його манеру говорити неможливо назвати жвавою.

Щодо звужених зіниць очей, які не реагують на світло, які, на думку поліцейського мали місце, суд вважає, що наявність такої ознаки не відповідає фактичним обставинам справи. Так, події, які є предметом розгляду справи, відбувались у сонячну погоду, що природньо викликають звуженість зіниць. При цьому будь-яких дій з перевірки реакції зіниць не проводилось, також й не було враховано поліцейським порушення зору у водія, про що свідчила наявність в останнього окулярів та на що неодноразово вказував ОСОБА_2 .

Отже у ОСОБА_2 фактично не було встановлено ознак сп`яніння, передбачених законом, що могли б стати належною підставою для вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є доведеною поза розумним сумнівом, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.221, п. 1 ст. 247, ст.ст.251, 277, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова