Справа № 282/510/22
Провадження № 3/282/274/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 р.

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., за участю захисника Харчука О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2022 року о 02 год. 40 хв. ОСОБА_1 , по вул.Незалежності в смт.Любар Житомирського району, керувала автомобілем марки CHEVROLET AVEO державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачене відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest №6810. Результат огляду позитивний 1,17 проміле.

У судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилася. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань до суду не подавала.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, вважаю за можливе, відповідно до ст.268 КУпАП, розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 на підставі поданих суду документів.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Харчук О.П. в судовому засіданні підтримав подане ним до суду 18.08.2022 клопотання про закриття провадження у справі.

Вказане клопотання мотивовано тим, що на його думку працівниками поліції не дотримано встановленого законом порядку огляду, а саме: порушено ч.3 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку 1103, п.7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, оскільки після висловлення ОСОБА_1 незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, її не направлено для проходження такого огляду до закладу охорони здоров`я. Також він вказує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Він також зазначив, що відповідно до даних Інструкції/керівництва по використанню приладу «Drager Alcotest 6810»), калібрування зазначеного приладу здійснюється кожні 6 місяців, проте із чеку приладу вбачається, що останнє калібрування приладу було здійснено 22.12.2021, тобто на день проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройшов 6 (шести) місячний строк з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу). ОСОБА_2 вважає, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги інструкції №1026, оскільки неодноразово примусово вимикали відео реєстратор, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема: факту керування транспортним засобом, усієї процедури проведення огляду на стан сп`яніння та процедури оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 . Таким чином, вказані вище обставини свідчать про істотне порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а також вимог Інструкції від 18.12.2018 №1026, що в свою чергу свідчить про недійсність огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП та недопустимість відео файлів з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу. Адвокат зазначає, що один із примірників акту огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів за формою, передбаченою Додатком 2 до Інструкції 1452/735, ОСОБА_1 вручено не було, а тому сторона захисту просить суд поставитись до наявного в матеріалах справи акту огляду критично та визнати вказаний акт недопустимим доказом, оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній був підписаний нею під дією психологічного тиску та погроз евакуації транспортного засобу на штраф майданчик для подальшого передання на потреби ЗСУ. ОСОБА_2 також вказує на те, що працівниками поліції було грубо порушено приписи норм законодавства щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 , оскільки під час її затримання та доставлення до відділу поліції, працівники патрульної поліції не склали протокол про адміністративне затримання та не роз`яснили її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, зокрема і права на захист.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Як регламентовано п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення п.2.9(а) Правил дорожнього руху України передбачена ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 396364 від 29.06.2022. Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- результатом тесту №174 від 29.06.2022, проведеним на місці зупинки транспортного засобу, цифровий показник якого 1,17‰. Роздруківка з результатом тесту підписана ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що огляд проведений за допомогою приладу Drаger Alcotest 6810, результат огляду на стан сп`яніння 1,17‰. Про те, що ОСОБА_1 з результатом погодилася, свідчить її підпис в графі "з результатом згоден";

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи.

Жодного доказу, який би піддавав сумніву достовірність складеного протоколу стосовно ОСОБА_1 та підпису в ньому, справжність показань стану сп`яніння, зафіксованих тестом №174, стороною захисту не надано.

Доводи сторони захисту, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки, своєчасно не пройшов калібрування, судом до уваги не приймаються, оскільки вимірювальний прилад алкотестер Drager «Alcotest 6810» внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво державної реєстрації МОЗ України, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік).

З чек-тесту та свідоцтва про повірку слідує, що огляд на стан сп`яніння було проведено приладом алкотестер Drager «Alcotest 6810», який пройшов повірку 22.12.2021, а тому підстав вважати вказаний огляд недійсним суд не знаходить.

Твердження захисника про те, що оптичний диск із відеозаписом є неналежним доказом, оскільки відеозапис переривається, суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення поняття допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально- процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах справи наявний оптичний диск із відеозаписами вищезазначеної події. Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП. Із даних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом та що саме ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу алкотестер Drager «Alcotest 6810», результат позитивний - 1,17 %.

Відсутність безперервного відеозапису ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, підтверджених сукупністю інших вищевказаних належних та допустимих доказів. Долучені до протоколу відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки отримані у встановленому законом порядку, не містять ознак фальсифікації.

Суд також не приймає до уваги посилання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підписаний під тиском працівників поліції, а також про порушення її прав під час затримання, оскільки ним не надано доказів, які б вказували на даний факт. Окрім того, адвокатом Харчуком О.П. в судовому засіданні вказано, що дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ним не оскаржувались та протиправними не визнавались.

Суд також критично ставиться до тверджень адвоката Харчука О.П. відносно того, що ОСОБА_1 не погодилась з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та була готова пройти такий огляд в медичному закладі з огляду на наступне.

Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що дійсно після проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 запитала: "та ну, як це так?", на що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 її право заявити клопотання про доставлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, однак відповідного клопотання останньою заявлено не було, що в свою чергу спростовує доводи адвоката Харчука О.П. про те, що ОСОБА_1 не погодилась з результатами огляду на місці зупинки та виявила бажання на проходження такого огляду в медичному закладів.

Суд вважає і безпідставним покликання адвоката Харчука О.П. відносно того, що працівниками поліції не складалось направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу, клопотання про проведення медичного огляду в медичному закладі ОСОБА_1 не заявлено, а тому у працівників поліції були відсутні підстави для складання відповідного направлення.

Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника.

Враховуючи вищенаведене та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 496,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 33, 40-1, 245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подвійний розмір штрафу у розмірі 34000 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її постановлення.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Повний текст постанови проголошено 25.08.2022 о 16 год. 00 хв.

Суддя В.М. Носач

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення.