Справа № 345/1586/22
Провадження № 33/4808/473/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гунька О.Ю.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , підприємця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 20.06.2022 року о 21.22 год. в м. Калуш, по вул. Львівська, керував автомобілем марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер» 6820 на місці зупинки транспортного засобу, результат якого 0,22 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при розгляді матеріалів справи суд підійшов формально, не всебічно та не об`єктивно розглянув матеріали справи, не встановив та не дослідив фактичні обставини справи, та за відсутності фактичних належних та допустимих доказів його вини, та позбавив його в цілому на справедливий суд, що виразилось в порушенні всебічності, об`єктивності та не упередженості при розгляді справи.

Апелянт вказує на те, що судом не взято до уваги відсутність доказів, що стверджують скоєння ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення.

ОСОБА_1 наголошує, що в матеріалах справи відсутній факт керування ним транспортним засобом, відсутній належний та допустимий доказ відеофіксації з початку виконання працівниками поліції службових обов`язків до завершення події. Вказує на те, що прилад, за допомогою якого проведено огляд на стан сп`яніння, Драгер 6820 не є сертифікований та не може братися до уваги, а результат огляду не є належним та допустимим доказом.

Додатково зазначає, що з відомостей наданих єдиним Офіційним представником в Україні компанії виробника Газоаналізатор для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Драгер Алкотест 6820 серійний заводський ARHE-0369, який вказаний в протоколі, на митну територію України уповноваженим представником виробника в Україні не постачався, відповідно до діючого законодавства в обіг не вводився, обов`язкові регулярні операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» в уповноваженому сертифікованому сервісному центрі Драгер жодного оазу не проходив. Прилад драгер 6820 ARHE-0369 не виготовлявся для України, має непристосовані під національні стандарти конфігурацію, версію програмного забезпечення та інші налаштування, чим не відповідає діючим Технічним Регламентам України.

Таким чином, за таких обставин даний прилад не має законних підстав використовуватись та повинен бути вилучений з обігу на ринку України, а його результати не є належними доказами.

Апелянт також звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував допустимість похибки при показаннях газоаналізатора Драгер 6820, який при умові сертифікованості та офіційності , а також сервісного проходження, градування, калібрування та повірки має границі допустимої похибки в робочих умовах. Враховуючи допустиму похибку результат ОСОБА_1 в межах встановленої законом норми, тобто не перевищує 0.2 % проміле.

ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Гунько О.Ю. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за його апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Гунько О.Ю. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Гунька О.Ю., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які підтверджують факт його керування транспортним засобом, відеодаказами не зафіксовано факт керування ним автомобілем.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що в час та місці, які вказані в протоколі керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції. Однак, в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Алкоголь він не вживає, адже займається спортом, а пояснення, які наявні в матеріалах справи, йому надиктували працівники поліції.

Захисник адвокат Гунько О.Ю. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та стверджував, що документи, які додані до протоколу, містять ряд суперечностей, зокрема щодо часу продування алкотестера і часу направлення водія на огляд в медичний заклад. Відео, яке наявне на диску, не відображає всіх подій, які були на місці події.

Стверджував, що результати, які отримані під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою приладу Драгер ALKOTEST 6820 не може бути визнаний належним та допустимим доказом., оскільки на митну територію України уповноваженим представником виробника в Україні не постачався, відповідно до діючого законодавства в обіг не вводився, обов`язкові регулярні операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» в уповноваженому сертифікованому сервісному центрі Драгер жодного оазу не проходив. Вказує, що прилад Драгер ALKOTEST 6820 , номер ARHE-0369 не виготовлявся для України, має непристосовані під національні стандарти конфігурацію, версію програмного забезпечення та інші налаштування, чим не відповідає діючим технічним регламентам України.

Вважає, що за таких обставин даний прилад не має законних підстав використовуватись та повинен бути вилучений з обігу на ринку України, а його результати не є належними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що вина ОСОБА_1 , у вчиненому правопорушення доводиться відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031959 від 20.06.2022, в якому зафіксовані подія і обставини справи та в повному обсязі, чітко викладена суть обвинувачення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.;роздруківкою спеціального технічного засобу Драгер ALKOTEST 6820 прилад ARНЕ - 0369, тест № 5161, відповідно до якого результат тесту 0,22 ‰. При цьому, ОСОБА_1 проходив тест на алкогольне сп`яніння в час, який відповідає часу вчинення адмінправопорушення, вказаному у протоколі (а.с. 2); актом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого поліцейські забезпечили можливість водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу., внаслідок чого було отримано позитивний результат огляду 0.22 ‰ проміле., з яким ОСОБА_1 повністю погодився (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 20.06.2022 року, з якого вбачається, що поліцейським пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в Калуській ЦРЛ та останній відмовився. (а.с. 4) ; копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alkotest 6820 виробник «Драгер», яке чинне до 01.07.2022, що підтверджує справність газоаналізатора. (а.с. 6);відеозаписом, яким зафіксовано, що на пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою спеціального технічного приладу та повністю погоджується із позитивним результатом огляду. (а.с. 10).

Судом першої інстанції були досліджені у судовому засіданні відеозаписи долучені до матеріалів справи з нагрудної камери поліцейського, які суд визнав належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку, здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки на них зафіксовано обставини події, а саме проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та фіксація його результату.

Судом першої інстанції в постанові суду обґрунтовано зазначено, що норми КУпАП не містять окремих вимог щодо належного опечатування носіїв цифрової інформації, які містіть аудіодокази чи відеодокази. Тому посилання захисника на те, що диск належним чином не підписаний та не опечатаний, суд визнав безпідставними. Окрім цього, суд вказав, що дана обставина не впливає на допустимість цього доказу.

Судом при прийнятті рішення обґрунтовано прийнято до уваги вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вказав на те, що враховуючи, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, у зв`язку з чим залучення свідків було не обов`язковим.

Суд вважав, що на оглянутому в судовому засіданні відео в повному обсязі зафіксований весь процес проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та процедура складання протоколу і інших матеріалів, то відсутні підстави викликати в судове засідання для допиту працівників поліції та інших осіб, які були на місці події.

Судом при ухваленні рішення у справі обґрунтовано взято до уваги, що сам ОСОБА_1 надаючи письмові пояснення (а.с. 5) не оспорював того факту, що в час та місці, які зазначені в протоколі, він керував автомобілем, будучи в стані алкогольного сп`яніння. Він погодився з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля і не бажав їхати в медичний заклад. На відео не зафіксовано фактів, які б свідчили про примус з боку працівників поліції під час написання письмових пояснень..

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На думку апеляційного суду, судом належним чином мотивував свої висновки та обґрунтовано поза розумним сумнівом прийшов до висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд у повному обсязі дослідив наявні у справі докази та відеозапис, який долучено до матеріалів провадження.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031959 від 20.06.2021 року, водій ОСОБА_1 20.06.2022 року о 21.22 год. в м. Калуш, по вул. Львівська, керував автомобілем марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер» 6820 на місці зупинки транспортного засобу, результат якого 0,22 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП..

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Сагайдак Л.О., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особо, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Калуському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 в протоколі.

Особу правопорушника встановлено на підставі посвідчення водія через додаток ДІЯ.

В протоколі свідки не зазначені.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення надано на окремому аркуші.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка працівника поліції про те, що автомобіль передано громадянину ОСОБА_2 із зазначенням даних його посвідчення водія.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчить його власноручний підпис.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом.

Слід зауважити, що на запитання працівника поліції звідки він іде, ОСОБА_1 повідомив, що їде з річки та показав, пляшку слабоалкогольного напою, який він вживав однак не думав, що вміст алкоголю даного напою може показати прилад Драгер. Зазначив, що він є спортсмен і алкоголь не вживає принципово.

ОСОБА_1 був проінформований працівником поліції що у відповідності до законодавства України, зокрема , що відповідно до вимог ст.130 КУпАП, керування транспортним засобом заборонено після вживання слабоалкогольних напоїв також, на що ОСОБА_1 наголосив, що він не знав про це. Також вказав свої місце проживання у АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд наголошує на тому, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції та проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу та складання матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення свідчила про те, що він повністю визнавав факт керування транспортним засобом. Зокрема, він активно спілкувався з працівниками поліції з приводу місця свого проживання, після проходження огляду на визначення стану сп`яніння вказав, що випив чисто символічно два глотка.

Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 вказав на те, що випив слабоалкогольний напиток і він не знав, що при проходженні огляду на стан алкоголю прилад покаже позитивний результат

Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 повідомив та записав власноручно дані про проживання та інші дані, які стосуються його даних та зафіксовано написання ОСОБА_1 власноручних пояснення щодо обставин справи та події.

Відеозаписи містять дані відповідно до яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер, на що останній погодився, власноручно розпакував мундштук за допомогою якого продув прилад Драгер.

На відеозапису чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто та добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 був ознайомлений із результатом проходження огляду 0.22 % проміле та повідомлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі зафіксовано розмову ОСОБА_1 по телефону, під час якої він наголосив, що відносно нього складають матеріали справи за ст..130 КУпАП.

Жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював.

Так, відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 добровільно написав пояснення. При цьому працівник поліції дійсно допомагав йому написати письмові пояснення, які за змістом відповідали волевиявленню правопорушника, оскільки повністю узгоджувались із його усними поясненнями. При цьому, на запитання працівника поліції щодо результату огляду 0.22 проміле, ОСОБА_1 стверджуючи погодився та продовжив писати пояснення по суті вчиненого правопорушення.

Так, після повідомлення працівником поліції ОСОБА_1 про результат проходження огляду 0.22 % та його перебування в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не висловлював заперечень та незгоди із вказаним результатом. При повідомленні працівником поліції про складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та здійснення евакуації транспортного засобу з місця зупинки, ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду із результатом огляду та не висловлював бажання спростувати вказаний результат шляхом проходження відповідного огляду у медичному закладі.

Слід зауважити, що працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки відповідно до вимог закону та роз`яснено його право не давати свідчення у відповідності до ст.63 Конституції України.

На відеозаписі зафіксовано згоду ОСОБА_1 щодо складання протоколу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП та підписання ним відповідних граф протоколу.

Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та повністю погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest 6820 (а.с.2) тест №5161, в результаті огляду поліцейським за допомогою технічного засобу 20.06.2022 року в 21 год.26 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 0,22 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується із діями працівників поліції, оскільки вважає, що останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки проведено огляд водія не дозволеним та не сертифікованим приладом. Вважає, що зібрані з порушенням норм законодавства докази не доводять його вини у вчиненні правопорушення, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Перевіряючи вищевказані доводи сторони захисту апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі звертається увага на те, що час проходження огляду не співпадає із часом огляду, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду, а також в роздруківці приладу Драгер.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи, які стосуються розбіжностей в часі, оскільки у даному випадку вони не мають істотного принципового значення щодо вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що свою незгоду з результатами тесту на вміст алкоголю ОСОБА_1 висловив тільки в судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також долучених власноручно написаних поясненнях, він погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager 6820», про що засвідчив своїм підписом у вказаних документах.

Відповідно до вимог ст. 266 КупАП незгода водія з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів є підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я. У даному випадку огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проводився, оскільки водій не заперечував результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager 6820», а лише зазначив, що випив декілька ковтків слабоалкогольного напою.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що результат огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу носить попередній характер оскільки може бути перевірений шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі

Разом з тим,саме заперечення із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу є правовою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

В той же час, відсутність заперечень щодо позитивного результату огляду на стан сп`яніння свідчить про те,що працівники поліції позбавлені можливості забезпечити відповідний огляд у медичному закладі, оскільки водій транспортного засобу повністю погодився з тим, що перебуває у стані сп`яніння і цей факт не потребує проведення додаткових дій, щодо його доведення.

Водій транспортного засобу на стадії проведення огляду на стан сп`яніння в порядку вимог ст.266 КУпАП самостійно вирішує чи заперечує він проти такого результату огляду чи погоджується з ним. Тобто водій транспортного засобу самостійно вирішує питання щодо остаточності цього результату та визнання цього доказу допустимим.

Таким чином, законодавцем встановлено, що відсутність заперечення водія транспортного засобу з результатом позитивного огляду свідчить про визнання вказаного результату огляду належним та допустимим доказом, який підтверджує факт перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що відповідь на запит адвоката т.в.о. заступника начальника О.К. не є належним та достатнім доказом, який свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння, який було проведено працівниками поліції, не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Доводи апеляції , які свідчать про те, що працівники поліції сфальсифікували результати огляду на стан сп`яніння шляхом використання спеціального технічного приладу, можуть бути перевірені тільки в межах окремого провадження, оскільки стосуються звинувачення працівників поліції у вчиненні правопорушення.

До матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_1 від 20.06.2022 року надані працівнику поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №031959, в яких останній зазначив, що в м.Калуш по вул.. Львівська його зупинили працівники поліції для перевірки документів та запитали про вживання спиртних напоїв, на що ОСОБА_1 відповів, що не вживає алкоголь. Працівник поліції запропонував продути прилад Драгер на визначення стану спяніння. Після продуву приладу результат показав 0.22 % проміле та повідомив, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після отриманого результату ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що випив 2 ковтка пива і в медичний заклад їхати відмовляється. ОСОБА_1 в поясненнях зазначив, що не мав претензій і пояснення ним написані власноручно (а.с.5).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що надані пояснення ОСОБА_1 працівниками поліції відповідають даним та обставинам, які зафіксовані матеріалами справи та відеозаписами долученими до матеріалів справи, в яких ОСОБА_1 особисто зазначив, що був зупинений працівниками поліції, визнав факт вживання алкоголю, вказав на те, що пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, результат якого становив 0.22 % проміле та не висловив свою незгоду із даний результатом огляду. Натомість зазначив, що відмовляється їхати у медичний заклад для проходження відповідного огляду, а також про те, що у нього відсутні претензії..

Таким чином, ОСОБА_1 повністю визнав факт вживання алкоголю, після чого керував транспортним засобом та погодився із результатом огляду на стан сп`яніння 0.22 % проміле, а також вказав, що проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що відсутність заперечення та фактична згода водія транспортного засобу із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу унеможливлює подальше оскарження правильності вищевказаного результату.

Так, відповідно до принципу диспозитивності, свою незгоду із позитивним результатом огляду водій може висловити тільки безпосередньо після проведення такого огляду і така незгода є правовою підставою для перевірки отриманого результату шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Питання щодо недопустимості результату огляду водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу вирішується самим водієм транспортного засобу безпосередньо після проходження такого огляду шляхом висловлення відповідної незгоди із отриманим результатом. Заперечення проти отриманого результату, зроблене під час складання протоколу або після його складання не має ніякого юридичного значення і не несе ніяких правових наслідків.

Відсутність заперечень щодо результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про те, що водій транспортного засобу повністю погоджується з визнанням факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не бажає спростувати позитивний результат огляду шляхом проведення відповідного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest 6820 (а.с.2) тест №5161, відповідно до якої вбачається, що в результаті проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу ARНE-0369, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння , оскільки результат склав 0,22 проміле.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що додана до матеріалів справи роздруківка приладу Drager Alcotest 6820 (а.с.2) тест №5161 містить чіткі дані отримані в результаті проходження ОСОБА_1 огляду проведеного о 21.26 год. 20.06.2022 року на визначення стану сп`яніння, результат якого становив 0.22 % проміле, а сам огляд було проведено на підставі виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, і час проведеного огляду відповідає часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, що повністю спростовує доводи сторони захисту щодо неточностей складання матеріалів справи із часом проходженням огляду ОСОБА_3 . Час проведення огляду 20.06.2022 року о 21.26 год, час складання протоколу про адміністративне правопорушення 20.06.2022 року о 21.37 год, а час вчинення правопорушення 20.06.2022 року о 21.22 год. Те, що в направленні на огляд водія до медичного закладу зазначено час 21.25 год. 20.06.2022 року не спростовує даних того, що о 21.22 год. 20.06.2022 року ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4172 чинне до 01.07.2022 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6820 ARНЕ-0369 (а.с.6), що спростовує доводи апелянта про не відповідність приладу Драгер 6820 ARНЕ-0369 за допомогою якого було здійснено огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо неприпустимості використання позитивного результату огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу з врахуванням можливої похибки приладу DRAGER Alcotest-6820, оскільки у разі сумніву водія транспортного засобу у правильності отриманого позитивного результату огляду, він має право не визнавати такий результат, не погодитись із ним , висловити заперечення проти такого результату та вимагати проведення більш кваліфікованого огляду лікарем у медичному закладі.

Таким чином, посилання на можливу похибку приладу алкотестер « Драгер» 6820» є неприйнятними, оскільки за результатами огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 вміст алкоголю склав 0,22 ‰, з чим повністю погодився правопорушник.

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода. Результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 0.22 % проміле. Слід зауважити, що в акті огляду в графі щодо згоди із результатом обстежуваної особи наявний власноручний підпис ОСОБА_1 , який повністю підтверджує те, що останній повністю погодився із позитивним результатом огляду на визначення стану сп`яніння.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд ОСОБА_1 водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Калуської ЦРЛ від 20.06.2022 року о 21.25 год. (а.с.4). в направленні зазначено, що у водія було виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка вимова. В направленні зазначено, що огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку із відмовою водія, а тому огляд в медичному закладі не проводився. В направленні зазначено про складання протоколу серії ААБ №031959.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, працівниками поліції при застосуванні технічних засобів при проходженні ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, свідки не були залучені у відповідності до вимог ч.2 ст.266 КУпАП.

В даному випадку, суд дійшов до правильного висновку, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого становив 0.22 % проміле, погодився із вказаним результатом, та відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог закону; роздруківки результату приладу Драгер, актом огляду, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеозапису з відео реєстратора машини патрульної поліції.. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер та відмовився від проходження огляду в медичному закладі, оскільки був згідний із результатом огляду.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, відповідно до відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, який долучено до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено порядок та правильність проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, після чого останній продув прилад Драгер, результат якого показав 0.22% проміле, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено із результатом огляду 0.22 %, з яким останній погодився.

Водій ОСОБА_1 не висловлював зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду за допомогою приладу Драгер на визначення стану алкогольного сп`яніння, натомість на відеозаписі зафіксовано про повідомлення ОСОБА_1 результат огляду, з яким останній погодився.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820 проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що апелянтом не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810 не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 20.06.2022 року о 21.22 год. в м. Калуш, по вул. Львівська, керував автомобілем марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер» 6820 на місці зупинки транспортного засобу, результат якого 0,22 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до санкції, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківської області від 05 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв