ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/323/22Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/404/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 15 серпня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Тернополі за участю захисника особи, що притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова А. М. апеляційну скаргу на постанову Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 29 червня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А. М. просить постанову місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_1 в якості підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не було названо жодної ознаки такого сп`яніння, які визначені у пункті 3 Розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України №1452-735 від 09.11.2015, що відповідно не знайшло свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язком працівників поліції згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Вказує, що наявні у матеріалах справи відеозаписи є перерваними. Крім цього, на відео (VID_20220409_095732_389 та VID_20220409_095750_450) відсутній обов`язковий реквізит дата та час проведення зйомки. Стверджує, що відсутність інформації про дату та час є порушенням з боку поліцейських, оскільки такі фрагменти відео не містять достатньої інформації, щоб можна було відобразити події, які відбулись 07.04.2022, та скласти їх в послідовності, яка дійсно мала місце того дня. Також відсутність часових рамок позбавляє можливості суд дослідити цей доказ як належний.

Звертає увагу на те, що на відео (VID_20220409_095734_817) зазначена дата - 19.01.2018, яка не має жодного відношення до подій, які відбулись 07.04.2022.

Наголошує на тому, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, термін повірки якого на час огляду сплинув, а саме: 06.04.2022. Відтак, результат огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння здійснено засобом, який не можна було застосовувати при проведенні такого огляду, оскільки термін його повірки минув.

Зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки Drager Alcotest 6810, який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення газоаналізатор Drager Alcotest 6810 не містить оцінки відповідності та державної реєстрації.

Вказує, що з аналізу наявних в матеріалах справи відеозаписів залишається незрозумілим те, яким чином газоаналізатор Drager Alcotest 6810 було надано для відповідного використання при проведенні огляду на стан сп`яніння. Так, на відеозаписах не зафіксовано, чи пакування мундштука було цілісне, чи взагалі мундштук перебував у відповідному пакуванні, тобто чи він був захищений від впливу зовнішніх факторів, які могли б у подальшому вплинути на його результат. Навпаки, з відео чітко вбачається, що працівники поліції не пропонують ОСОБА_1 перевірити цілісність упакування мундштука, а передали газоаналізатор вже з вмонтованим у ньому мундштуком.

Також його підзахисному не було запропоновано ознайомитись із документами, що свідчили про повірку та сертифікацію відповідного засобу вимірювальної техніки.

Посилається на те, що наявні у матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 не були написані його підзахисним самостійно.

Вказує, що, враховуючи те, що інших доказів, які б беззаперечно свідчили про керування ОСОБА_1 07.04.2022 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, пояснення захисника Радінського І. О., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, суд не в повній мірі дотримався даних вимог закону, зокрема, поза його увагою залишилось те, що поліцейські при проведенні огляду водія на стан алкогольного сп`яніння порушили встановлений законом порядок його проведення, що відобразилось в тому числі на складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 07 квітня 2022 року, о 21 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Бучач по вулиці Галицькій, 170 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», результат тесту 1.71 проміле. В медичний заклад водій їхати відмовився.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд першої інстанції керувався наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2022 року серії ДПР18 №497233, рапортом ст. інспектора чергового відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Сайчука Б. М. від 07 квітня 2022 року, результатом тесту на алкоголь до протоколу серії ДПР18 №497233, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 07 квітня 2022 року, постановою про накладення адміністративного стягнення, матеріалами відеофіксації.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті судам слід ураховувати, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 07 квітня 2022 року о 21 годині 45 хвилин по вул. Галицькій, 170 м. Бучача керував транспортним засобом Вольсваген Тауран, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9 листопада 2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, жодних ознак сп`яніння в складеному відносно ОСОБА_1 і долученому до матеріалів справі акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів немає.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутні посилання на ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в пункті 3 Розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України №1452-735 від 09.11.2015, є слушними.

Крім цього, п. п. 2.1, 2.3 Розділу II Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат якості та свідоцтво про повірку робочого засобу і вимірювальної техніки.

П. п. 4, 5 цієї Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VІІ (із змінами) (далі Закон) на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

Однак працівником поліції ні перед проведенням такого огляду не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вищевказаного алкотестера особі для ознайомлення, ні після оформлення адмінматеріалів ці документи не долучено до справи.

Також згідно із ст. 1 даного Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Відповідно до відомостей із роздруківки Drager "Alcotest 6810" №ARBL-0858, останнє калібрування даного приладу було проведено 05.04.2021, а огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з його використанням 07.04.2022, тобто огляд проведено після спливу річного терміну останнього градуювання (калібрування).

Таким чином встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу, у якого відсутні належні та достовірні дані про повірку робочого стану, що суперечить вимогам вищевказаної Інструкції, а отже відомості щодо результату такого огляду не можуть бути належним доказом з урахуванням відсутності інформації про їх достовірність.

Крім цього, в разі наявних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, встановлених ч. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У відповідності до Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року поліцейський видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Форма такого направлення встановлена п. 8 розділу II Інструкції та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом дотримання встановленої процедури огляду водія на стан сп`яніння.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ст. 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку процедури, встановленої чинним законодавством.

Отже, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим, оскільки огляд водія у закладі охорони здоров`я проводиться не поліцейськими, а лікарем.

Проте, у матеріалах справи таке направлення не міститься, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому необхідно зазначити те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого була здійснена відеофіксація, що нівелює доказове значення наданих працівниками поліції відеозаписів.

Так, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У частині першій ст. 40 Закону № 580-VIII зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може:

- закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів;

- монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель:

- фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.

Тобто працівники поліції для забезпечення публічної безпеки і порядку можуть використовувати фото- і відеозйомку, зроблену лише на пристрій, який закріплений на однострій, у/на службових транспортних засобах або встановлений стаціонарно.

Так, на долученому до матеріалів справи диску місяться три файли із відеозаписами VID_20220409_095734_817, VID_20220409_095732_389 та VID_20220409_095750_450, проте з переглянутих в процесі підготовки до розгляду справи відео неможливо визначити, на який саме технічний засіб здійснювалась відеофіксація файлів VID_20220409_095732_389 та VID_20220409_095750_450. Так, з відеозапису (VID_20220409_095750_450) вбачається, що на 04 хв. 00 сек. працівник поліції, тримаючи в руках прилад Драгер, за допомогою якого проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , знімає на мобільний телефон результат, який висвітився на екрані даного приладу.

Крім цього, на вказаних відеозаписах не зазначена дата та час проведення відеозйомки, що свідчить про неналежність даного доказу.

При цьому слід врахувати, що на переглянутому відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля VID_20220409_095734_817 зазначена дата 19.01.2018, яка жодним чином не вказує на події, що мали місце 07.04.2022.

Вищенаведене свідчить про те, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженого постановою КМУ 17.12.2018 №1103, не враховано цього і місцевим судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на відсутність вказаному у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ознак алкогольного сп`яніння, того, що перед проведенням огляду ОСОБА_1 не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вищевказаного алкотестера для ознайомлення, а після оформлення адмінматеріалів ці документи не долучено до справи, проведення огляду технічним засобом, строк калібрування (градуювання) якого сплинув, відсутність складеного направлення для проходження огляду у медичному закладі, відсутність посилань на технічний засіб, за допомогою якого проводилась відеозйомка, - підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

За таких обставин вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, постанова судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова А. М. задовольнити.

Постанову судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба