Справа № 747/131/22
Провадження№ 3/747/78/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2022 року в 11 год 55 хв на автошляху Талалаївка Липове водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, суду показав, що він в той день за кермом не їхав, їхала його дочка, по дорозі вони посварились, вона вийшла з автомобіля, забрала ключі і пішла. Він пересів на водійське сидіння, але ключів у нього не було, тоді до нього і підійшли працівники поліції. Вони йому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився, так як був випивший і автомобілем не керував. Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що працівниками поліції не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, тому просив суд закрити провадження по справі.

Суд, заслухав пояснення ОСОБА_1 , його захисника Ковалюха В.М., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повно та всебічно дослідив матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З диску з відеозаписом, який долучений працівниками поліції до матеріалів протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на водійському місці, коли до нього підійшов працівник поліції. На питання працівника поліції про те, чи вживав сьогодні, ОСОБА_1 відповів, що вживав, а сів за кермо того, що йому мало і тому він їде. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 відмовився, також відмовився проїхати в медичний заклад. На питання працівників поліції про те, чого він їде нетверезий за кермом, а не знайшов когось тверезого, щоб посадити, ОСОБА_1 відповів, що немає таких, кого б він посадив, і що таксі він не хоче брати, йому дешевше їхати самому.

За встановлених фактичних обставин справи суд критично відноситься як до показів самого ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем і за кермом знаходилась його дочка ОСОБА_3 , так і до показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є відповідно дочкою та племінницею ОСОБА_1 , і суд розцінює дані покази як стратегію захисту та спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки при зупинці його працівниками поліції ОСОБА_1 зазначені обставини їм не повідомляв, навпаки, зазначав, що їде сам. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 вів себе зухвало з вживанням ненормативної лексики, пропонував домовитись і відпустити його.

Суд приходить до висновку, що зазначений відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_1 та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Вказаний відеозапис містить відомості, що підтверджують вчинене адміністративне правопорушення, а тому береться судом до уваги при винесенні постанови.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України і в його діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Його вина в порушенні Правил дорожнього руху повністю доведена та підтверджується дослідженими матеріалами справи. Факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення крім дослідженого в судовому засіданні відеозапису також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 12.07.2022 року серії ДПР 18 № 473826 та додатками до нього. Суд вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Крім того, аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника та ОСОБА_1 про те, що того дня останній не керував транспортним засобом, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, які є достатнім для встановлення фактичних обставин події та прийняття законного, аргументованого рішення у цій справі, з яких встановлено, що з самого початку відео фіксації обставин працівниками поліції ніхто не висловлював сумнівів щодо особи, яка керувала транспортним засобом. Крім цього, з відеозапису камери вбачається, що коли працівник поліції підходив до автомобіля, то за кермом сидів ОСОБА_1 , при цьому суд враховує, що запис нагрудної камери працівника поліції розпочав фіксацію саме з моменту підходу працівника поліції до автомобіля, що виключає керування автомобілем ВАЗ 21124, реєстраційний номер НОМЕР_1 іншою особою, окрім ОСОБА_1 . Невизнання ним своєї вини суд визнає як спосіб захисту і уникнення від накладення адміністративного стягнення. За встановлених фактичних обставин справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і тому підлягає адміністративній відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в розмірі та строками, установлених санкцією частини першої статті 130 КУпАП. Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 496 грн 20 коп.

Керуючись ст. 268, 283, 284, 308, 130 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп судового збору.

Роз`яснити положення ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу ДВС за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко