ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/864/22 Справа № 199/4416/22 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.07.2022 ОСОБА_1 визнано винною за ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно з оскаржуваную постановою, 29.06.2022 о 11:15 годині, в місті Дніпро, просп. Слобожанський, е/о № 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди для руху негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та здійснила зіткнення з автомобілем «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу цього правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, особа, яка притягається до відповідальності, посилається на незаконність судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Так, апелянт зазначає, суд першої інстанції, визнаючи її винуватою за ст. 124 КУпАП, не надав належної оцінки існуючим у справі доказам, які не доводять поза розумним сумнівом її вини. Також, апелянт вважає, що її дії не перебували у причинно - наслідковому зв`язку з ДТП. На думку ОСОБА_1 , суд не звернув уваги, що матеріали справи не містять відомостей про притягнення її до відповідальності за перевищення швидкості, як і об`єктивних даних про спроможність виявлення небезпеки для руху. Апелянт зазначає, що суд не надав оцінки тим обставинам, що небезпеку для учасників дорожнього руху створив саме ОСОБА_2 та саме внаслідок його дій сталась пригода, що підтверджується складеним щодо нього протоколом за ст. 124 КУпАП, яким констатовано порушення ним п.п. 10.1, 10.3 ПДР України. ОСОБА_1 звертає увагу й на те, що вона рухалась у крайній лівій смузі, напрямку руху не змінювала та жодних перешкод для руху не створювала. Натомість, водій ОСОБА_2 , який рухався у сусідній смузі праворуч не увімкнув сигнал повороту, змінив напрямок руху, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, якої вона передбачити не могла. Окрім цього, апелянт вказує на те, що місце зіткнення, зафіксоване у схемі ДТП, не відповідає дійсності та спростовується відео- та фотофіксацією події. З урахуванням наведеного, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила суд провадження закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, не заперечував факту порушення ним п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, проте вважав, що його вина та вина ОСОБА_1 у цій ДТП, є обопільною. На підтвердження своєї позиції надав письмові пояснення, в яких зауважив, що дійсно змінив траєкторію свого руху, не змінюючи при цьому смугу руху, та проїхавши деякий час відчув удар у ліву частину автобусу. Водночас, ОСОБА_2 зауважує, що зіткнення відбулось на рівні дорожньої розмітки, в той час як ширина смуги ОСОБА_1 за умови уважного керування дозволяла безперешкодно рухатись. На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_2 навів розрахунки, які на його думку свідчать про те, що ОСОБА_1 не врахувала швидкості руху для адекватного реагування на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснила зіткнення з автобусом.

Вислухавши думку участників процесу, перевіривши докази у справі та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Так, з оскаржуваної постанови видно, що суд, визнаючи доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилався на протокол про адміністративне правопорушення від 29.06.2022 та схему до нього, на яких зафіксовані місце зіткнення, а також механічні пошкодження транспортних засобів, письмові пояснення ОСОБА_2 та відеозапис події з камер «Безпечне місто».

Враховуючи ці докази, суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 при виникненні перешкоди для руху негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснила зіткнення з автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду.

Надавши оцінку наведеним твердженням, суд апеляційної інстанції вважає, що суд, хоча і перевірив докази у справі, проте не з`ясував, чи доводять вони вину ОСОБА_1 та чи є вони достатніми для ухвалення остаточного рішення.

Як видно з оскаржуваного рішення, суд констатував порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР, визнавши, що її дії перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками ДТП.

Між тим, свої висновки суд обґрунтував доказами, які ці обставини беззаперечно не доводять та при цьому вийшов за межі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, на підставі даних відеозапису з камер «Безпечне місто» суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 швидкості руху. Наведені обставини суд вважав такими, що перешкодили останній зупинити автомобіль та уникнути зіткнення. Водночас, жодних об`єктивних даних про порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму ані протокол, ані інші долучені до нього докази не містять, як і відомостей про те, що саме це порушення перешкодило водієві запобігти ДТП.

Поряд із цим відсутні у справі й докази на підтвердження причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_1 п. 12.3 ПДР України та наслідками у вигляді ДТП.

Так, вимогами п. 12.3 ПДР України визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

З оскаржуваної постанови видно, що суд посилався на спроможність виявлення ОСОБА_1 перешкоди, проте не навів доказів, які б вказували на наявність в останньої технічної можливості уникнення ДТП.

Водночас, суд констатував, що саме дії ОСОБА_1 спричинили наслідки у вигляді ДТП, однак мотивів неврахування обставин порушення ОСОБА_2 ПДР України не зазначив.

Під час апеляційного розгляду судом з`ясовано, що факт порушення п.п. 10.1, 10.3 ПДР України визнано самим ОСОБА_2 , він є встановленим та підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд не взяв до уваги, що для визначення обставини можливості дотримання ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР, за умови порушення ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, необхідні спеціальні знання, тоді як запис події ДТП та пояснення його учасників не є достатніми для цього.

У випадках, коли передбачені ст. 124 КУпАП небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суд повинен був з`ясувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Отже, є очевидним, що небезпека для учасників руху виникла з боку того водія, який першим мав технічну можливість запобігти зіткненню, шляхом виконання в робочому режимі вимог ПДР, що і підлягало з`ясуванню під час судового розгляду.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час судового розгляду, суд не перевіряв чи могла водій ОСОБА_1 забезпечити виконання п. 12.3 ПДР України.

Як видно з матеріалів справи, питання відповідності дій вимогам ПДР України ОСОБА_2 та наявність ймовірного причинного зв`язку між їх невиконанням та наслідками, що настали, судом не з`ясовувалось.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, обставини наявності реальної можливості забезпечення виконання ОСОБА_4 п. 12.3 ПДР України, спроможність виявити перешкоду та уникнути ДТП не були належним чином перевірені судом, хоча могли істотно вплинути на його висновки.

Суд звертає увагуй на те, що у разі, коли дорожньо-транспортна пригода сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування закону особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Наведена неповнота судового розгляду, на переконання суду, є безумовною підставою для скасування судового рішення, як така, що перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд виходить з того, що наявний у матеріалах провадження обсяг доказів не є достатнім для беззаперечного висновку про її винуватість, а для встановлення фактичних обставин справи необхідні спеціальні знання. Між тим, за відсутності клопотань учасників провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості за власною ініціативою призначити експертизу, що не відповідатиме принципу змагальності судового розгляду.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 не доведено, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією.

За таких обставин, суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко