Справа № 298/493/22
Номер провадження 3/298/672/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №010977 від 22 квітня 2022 року, складеного начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) старшим лейтенантом ОСОБА_2 , цього ж дня о 18 год. 15 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» (тип А) на виїзд з України прибув громадянин, який на паспортний контроль пред`явив закордонний паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» та проведення профілактичних заходів було встановлено, що громадянин Угорщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується особовою карткою наданою Державною міграційною службою України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто вищезазначений громадянин вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону без відповідного для громадян України документу, чим порушив порядок перетинання державного кордону громадянами України.

Своїми діями порушив вимоги ст. 4 Конституції України ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України», ст. 2, ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених ПКМУ від 27.01.1995 року №57.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся. Про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №010977 від 22 квітня 2022 року, складеному стосовно ОСОБА_1 міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді. Крім цього, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 22.04.2022 року, в якій він просить розглянути адміністративну справу по вчиненню ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, спроба незаконного перетину кордону з України в Словацьку Республіку без відповідного для громадян України документу, без його участі.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 204-1 КУпАП України, не є обов`язковою.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону без відповідного для громадян України документу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дійсно є громадянином України, а також і громадянином Угорщини. Він, як громадянин Угорщини, виїжджаючи з території України, пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_2 .

З направлених до суду матеріалів убачається, що ОСОБА_1 є громадянином Угорщини, має закордонний паспорт серії НОМЕР_2 , з терміном дії з 22.11.2018 по 07.09.2028.

У матеріалах справи відсутні відомості у підтвердження того, що паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_2 , виданий 22.11.2018 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який ОСОБА_1 22 квітня 2022 року о 18 год. 15 хв. пред`явив у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» під час перетину державного кордону на виїзд з України, є підробленим або ж містить недостовірні відомості про особу, або не надає права для перетину державного кордону, як про це зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Натомість наведені вище докази достовірно підтверджують, що 22 квітня 2022 року о 18.15 год. на виїзд з України в пункті пропуску «Малий Березний» ОСОБА_1 пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 , виданий 22.11.2018 року, терміном дії до 07.09.2028 року, який є офіційним документом, достовірність якого не оспорюється і який надає певні права.

Відомостей, що наданий ОСОБА_1 при перетині кордону паспорт громадянина Угорщини є таким, що не може використовуватись його власником на території України, матеріали справи не містять, сам факт пред`явлення документу, який є дійсним, не може вважатись порушенням законодавства та не вважається порушенням правил та порядку перетинання державного кордону України.

Ксерокопією особової картки, наданої Державною міграційною службою України на ім`я: ОСОБА_1 , підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 15.11.2006 року.

Дослідженими вищенаведеними доказами лише констатовано факт наявності у ОСОБА_1 подвійного громадянства, при цьому відсутні відомості про перетинання ним державного кордону поза межами пункту пропуску чи відомостей про підробку пред`явленого ним документу, його недійсність чи інші протиправні ознаки, а відповідальність за наявність в особи подвійного громадянства не передбачена диспозицією ч.1 ст.204-1 КУпАП. Сам же по собі факт наявності подвійного громадянства не вказує і про наявність умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності в частині названого обвинувачення, суддя приходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі в частині вказаного обвинувачення.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.