Справа № 151/86/22
Провадження № 33/801/599/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що22 лютого 2022 о 00 годині 30 хвилини на автодорозі Р-33 Чечельник-Жабокричка ОСОБА_1 керував автомобілем "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "ALCOTEST" та проходження такого огляду у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Посилається, що суд першої інстанції, не зважаючи на пошкоджений диск із відео, вважав доведеним його вину, хоча на відео не зафіксовано його відмови від проходження огляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надіслав клопотання, у якому вказав, що не зможе прибути на розгляд апеляційної скарги 18 серпня 2022 року, доводи апеляційної скарги підтримує повністю, просить скасувати оскаржувану постанову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 461019 від 22.02.2022 (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.10), досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду, однак суд першої інстанції не дав оцінки тому факту, що на відеозаписі не зафіксовано факт відмови.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд першої інстанції вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази, дав оцінку відеозапису, долученому до матеріалів та об`єктивно вказав, що із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що, ОСОБА_1 не одразу зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку, після чого довгий час не надавав посвідчення водія та документ на транспортний засіб, вказуючи, що якщо їде, то значить має на це право. Крім того, хоча на відео є пошкоджений фрагмент, проте на другій частині відео, де працівником поліції безпосередньо складався протокол видно, що зміст даного протоколу повністю був зачитаний та роз`яснений ОСОБА_1 , де той жодного разу не зауважив, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, алкогольних напоїв не вживав та бажає пройти огляд. Підписувати протокол відмовився без пояснення причини та будь-яких зауважень.

Апеляційний суд повністю погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції, а лінія захисту ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції, як і викладення аргументів апеляційної скарги, свідчать лише про бажання уникнути відповідальності, проте не спростовують факт вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже у суд першої інстанції на підставі оцінки наявних доказів у справі в їх сукупності дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності та законності постанови Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 червня 2022 року і не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена. Постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета