Номер провадження: 3/161/3392/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 01 вересня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністратвне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_2 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 038187 від 30.07.2022 вбачається, що ОСОБА_2 30.07.2022 близько 00 год. 05 хв. на д/д М19 136 км на блокпосту № 5 порушив вимоги Постанови КМУ № 573 від 08.07.2020 «Про запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», наказу Волинської обласної військової адміністрації № 1 від 24.02.2022 «Про запровадження комендантської години на території Волинської області», на зауваження поліцейського припинити протиправні дії, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суду пояснив, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому просив провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суддя установив таке.

Статтею 185 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Норма статті 185 КУпАП є банкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно закону вимогу суб`єкта не виконала особа, щодо якої складено протокол.

При цьому формулювання звинувачення повинно бути викладене саме в протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського чи члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку оскільки вимога або розпорядження вищевказаної особи це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування уповноваженого суб`єкта при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги такого та злісна невиконання таких вимог чи розпоряджень.

Проте, поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення не розкрив суті адміністративного правопорушення, не навів, які саме вимоги пред`являв до особи, і яким саме чином особа не виконувала такі вимоги, в чому полягала зухвалість такої поведінки особи і її злісна непокора.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що законна вимога поліцейського полягала у припиненні правопорушення та зазначені нормативні акти, які порушені ОСОБА_2 , однак до матеріалів адміністративної справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законній вимозі поліцейського.

Як слідує із рапортів поліцейських ОСОБА_3 та Зица Т., 30.07.2022 о 00 год. 00 хв. ними був зупиненитй автомобіль в якому перебувало трьоє осіб, двоє з яких не мали відповідного дозволу на пересування під час дії комендантської години. На зауваження не реагували та зазначили, що вимога про дотримання комендантської години їх не стосується, проте це не є беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

До протоколу не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, зокрема, відео чи фото фіксація обставин, зазначених у протоколі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Таким чином, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, не підтверджуються доказами наявними в справі, відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 038187 від 30.07.2022, не знайшли свого підтвердження в суді.

Тому суддя дійшов висновку, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено, що ОСОБА_2 дійсно вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, і в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Варто зазначити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що «вимагає обережності дій суду» при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КпАП України - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 252, 280, 283-284 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити за на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта