Справа № 206/2418/22
Провадження № 3/206/1119/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

19.08.2022року

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Черткова Н.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу поліції №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В с т а н о в и в:

На адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал, згідно якого 13.06.2022 о 10:30 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул. 20 річчя Перемоги, 55 д, зберігав при собі, згідно експертизи ЕКЦ МВС №СЕ-19/104-22/15816- НЗПРАП від 30.06.2022, канабіс без мети збуту, відповідальність за що, передбачена ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Постановою від 09.07.2022 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000120 від 14.06.2022 було закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав у повному обсязі, з причин, зазначених у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, скерованих ОСОБА_1 до суду 19.08.2022.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також

з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Козак О.О. про закриття кримінального провадження та виділення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності від 09.07.2022 вказано, що 13.06.2022 до чергової частини ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що під час патрулювання Самарського району ОСОБА_1 був зупинений та біля нього було виявлено та вилучено згорток купюри номіналом одна гривня з речовиною зеленого кольору рослинного походження.

Отже, у рапорті працівників УПП не зазначається що згорток з речовиною було вилучено в ОСОБА_2 , також працівниками УПП не надано жодних відомостей щодо зберігання ним цього згортка з невідомою речовиною.

Тобто, дізнавач СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, Козак О.О. направила матеріал для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення, без зазначення жодних правових підстав, відповідно до яких дізнавач могла б дійти висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діяї ОСОБА_1 .

Диспозиція ч. 1 ст. 44 КУпАП передбачає декілька окремих складів адміністративного правопорушення, серед яких ОСОБА_3 інкриміновано зберігання.

Проте, цей невідомий згорток купюри було знайдено у місці куди ОСОБА_1 підвів патрульний після проведення поверхневої перевірки, під час якої в нього не було знайдено жодних предметів вилучених з цивільного обороту.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В свою чергу, в матеріалах адміністративної справи, всупереч ст. 256 КУпАП, окрім рапорту працівників УПП, відсутні будь-які докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 зазначеного правопорушення.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 р. у справі №524/5741/16-а, дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень (п. 53 Постанови), погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, що у розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення (п.п. 7, 54 Постанови).

Оскільки в рапорті відсутні відомості, які б безпосередньо пов`язували його з протоколом, наявні розбіжності з протоколом, а також немає належних посилань на докази, то такий рапорт не можна вважати доказом для підтвердження вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, рапорт не може бути доказом на підтвердження чи спростування обставин у цій справі.

Таким чином, у матеріалах справи не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Роз`ясненнями, що викладені у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. визначено, що згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачяться на користь обвинуваченого.

Більш того, у своєму рішенні від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі Конвенція) таправовим позиціям Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У пункті 53 рішення від 20.09.2012 р. у справі «Федорченко та Лозенко проти України» ЄСПЛ визначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У своєму рішенні від 10.02.1995 р., у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Також, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, ч. 2 ст. 6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Тобто, під час розгляду цієї справи наявність сумніву щодо доведеності вини особи, відповідно ст. 62 Конституції України, має тлумачитися на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, за які, в розумінні диспозиції ст. 44 КУпАП, настає адміністративна відповідальність.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_4 вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено

згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_5 у скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 7, 44-3, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суддя -

П о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Речові докази: канабіс, масою 0,1609 г., що згідно квитанції №002004 від 12.07.2022 зберігаються в камері схову ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області , знищити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.І.Черткова