22.08.2022 227/966/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з відділу поліції №1 Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки РФ, громадянки України, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з відділу поліції №1 Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 077680 від 03.07.2022 року, який складений ДОП ВП №1 Покровського РУП капітаном поліції Кабанець О.М. вбачається, що 03.07.2022 року о 10:40 годині ОСОБА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, а саме у кіоску розташованому у гаражному масиві поблизу Добропільської ЛІЛ, здійснювала торгівлю продуктами самогоноваріння, чим порушила п.7 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про день та час розгляду адміністративної справи. Причини неявки суду невідомі. Будь-яких заяв від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вiдповiдно до ст.268 КУпАП, за таких обставин, справа може бути розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.164-16 КУпАП настає за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відтак, вказана норма є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини в сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом (ч.4 ст.12 ГК України).

Відповідно до ст.14 ГКУ, ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування є засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Основні засади державної політики щодо регулювання оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, на території України визначені в ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі ЗУ № 481/95-ВР).

Відповідно до ст.15 ЗУ № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, визначений у ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до вказаної норми ліцензуванню підлягають ряд видів господарської діяльності, в тому числі і виробництво і торгівля алкогольними напоями, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Згідно ЗУ № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

Відповідно до ЗУ № 481/95-ВР, роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

З наведеного вбачається, що одним із видів господарської діяльності є роздрібна торгівля алкогольними напоями, якою може займатися лише особа, яка є суб`єктом господарювання за наявності у неї ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Без наявності у фізичної (юридичної) особи, яка здійснює торгівлю алкогольними напоями, статусу суб`єкта господарювання та ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями можна говорити про те, що особа здійснює такий вид господарської діяльності незаконно, тобто займається цим видом господарської діяльності всупереч спеціальної заборони, встановленої законом.

Відповіднодо протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона 03.07.2022 року о 10:40 годині ОСОБА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, а саме у кіоску розташованому у гаражному масиві поблизу Добропільської ЛІЛ, здійснювала торгівлю продуктами самогоноваріння, чим порушила п.7 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164-16 КУпАП.

З суті описаної в протоколі фабули правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 обвинувачують у тому, що вона займалась господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме займалась торгівлею алкогольної продукції не маючи права взагалі її здійснювати.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно дост.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Досліджені судом докази, додані до протоколу дають суду підставу вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінує мого їй правопорушення виходячи з такого.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вони не містять жодного документу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 не має статусу суб`єкта господарювання.

Крім того, як вже було зазначено ч.1 ст.164-16 КУпАП є бланкетною нормою і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення його ознак відсилає до інших норм права, які передбачають конкретні заборони здійснення певних видів господарської діяльності.

Посилання в протоколі на порушення ОСОБА_1 п.7 ч.1 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» є безпідставним, так як вказаними нормами не регулюється питання роздрібної торгівлі алкогольними напоями та не встановлюються будь-які заборони чи обмеження. Крім того, дія вказаного Закону не поширюється на ліцензування виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не вказана норма закону, якими мала бути встановлена спеціальна заборона здійснення господарської діяльності, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Крім того, важливим елементом, який має бути встановлений в даній категорії справ - це наявність у рідині, яку продає особа, вмісту спирту, проте в матеріалах справи відсутнє експертне дослідження рідини (висновок спеціаліста тощо), яку, за версією працівників поліцію, збувала ОСОБА_1 , а відтак у суду відсутні достатні дані аби вважати, що остання займалась господарською діяльністю, яка полягає у торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до ст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.221, 247, ч.1 ст.164-16 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-16 КУпАП провадженням закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Повний текст рішення виготовлений 22 серпня 2022 року.

Суддя О.В. Здоровиця