Справа№ 953/4116/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2022 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.06.2022 року, ОСОБА_1 з 23.03.2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби, зокрема при виконанні обов`язків військової служби, у відповідності до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Проте, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби, призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 23 березня 2022 року згідно з указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, на особливий період, нехтуючи військовою дисципліною, 28.06.2022 року не маючи на те належних службових повноважень, не погодивши свої дії з безпосереднім начальником та/або прямими начальниками, за власною ініціативою забрав із ІНФОРМАЦІЯ_3 раніш затриманого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 та складені щодо нього адміністративні матеріали за ч.3 ст.172-20 КУпАП, чим умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав.

Стаття 9 КУпАП передбачає що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду

Так в якості доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП до суду через канцелярію додано клопотання військової частини НОМЕР_1 з додатками, а саме витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.03.2022 року №10; функціональні обов`язки стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.03.2022 року №3 «Про організацію службової діяльності на 2022 р.».

Відповідно до примітки ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення складені відносно солдата ОСОБА_1 та надані додатково військової частиною НОМЕР_1 документи, в якості доказів вини солдата ОСОБА_1 та виходячи зі змісту ч.2 ст. 172-14 КУпАП приходить до висновку що обов`язковою ознакою складу зазначеної статті є вчинення адмістративного правопорушення військовою службовою особою.

Проте матеріали адміністративного правопорушення складені відносно солдата ОСОБА_1 не містять доказів того, що солдат ОСОБА_1 є військовою службовою особою, тобто під час проходження військової служби на нього покладено виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або обов`язків за спеціальним дорученням повноважного командування.

Отже виходячи зі змісту ч. 2 ст. 172-14 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній факт того, що останній є службовою особою, тобто не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях солдата ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-14 КупАП.

Таким чином, провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. ст. 124, 221, 283, 284, 285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-14 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Бородіна