Код суду 233 № 233/1331/22

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянув матеріал який надійшов з ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Караганда, Казахстан, громадянка України, яка офіційно не працевлаштована, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №081127 від 08 серпня 2022 року, відповідно до якого:

ОСОБА_1 , як особа, яку, постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2022 року, тобто протягом року, було піддано адміністративному стягненню за вчинення дій передбачених ч.3 ст.156КУпАП - 08 серпня 2022 року приблизно о 12 годині 50 хвилин перебуваючи у приміщенні кіоску розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж з рук спиртними напоями, чим порушила п.11 ч.1 ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів…» №481/95 від 19.12.1995 зі змінами та доповненнями та всупереч розпорядження начальника штабу першого заступника Командувача об`єднаних сил №62 від 25.03.2022 року.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст.156КУпАП.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Пономарев проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про перенесення та відкладення розгляду справи не надавала. Судом було вжито усіх належних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується матеріалами виклику останньої.

До того ж до протоколу долучено заява ОСОБА_1 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без її особистої участі із посиланням на причину побоювання небезпеки за життя та здоров`я у період воєнного стану в країні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до такого.

Згідно з положенням ст.7КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 4 ст.156КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Частина 1 статті 156 КУПАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Частина 3 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Разом з цим, частиною 2 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Слід зазначити, що законодавець за суб`єктним складом розділив ці види правопорушень, за третьою частиною до адміністративної відповідальності притягуються суб`єкти господарської діяльності, які наділені законом спеціальними, властивими йому ознаками, в той час як за другою частиною цієї статті працівники підприємства.

Порядком провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 р. N833 визначені загальні умови провадження торговельної діяльності суб`єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України (далі - суб`єкти господарювання). Так пунктом 7 зазначеного Порядку передбачено, що торговельними об`єктами у сфері роздрібної торгівлі є: магазин, який може бути продовольчим,непродовольчим,змішаним (за товарною спеціалізацією); універсальним,спеціалізованим,вузькоспеціалізованим,комбінованим,неспеціалізованим (за товарним асортиментом); з індивідуальним обслуговуванням,самообслуговуванням, торгівлею за зразками, торгівлею за замовленням (за методом продажутоварів); павільйон; кіоск;ятка; палатка,намет; лоток;рундук; склад товарний; крамниця-склад, магазин-склад.

З огляду на вищенаведене, торгівля поза зазначеними об`єктами є об`єктивною стороною правопорушення, а саме торгівлею з рук.

Разом з цим, в протоколі зазначено, про те, що ОСОБА_1 здійснювала продаж спиртних напоїв з рук, в той час коли перебувала у кіоску розташованому за адресою: м. Костянтинівка, був. Космонавтів, 14а.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

От же, протокол серії ВАВ №081127 від 08 серпня 2022 року, щодо ОСОБА_1 , як до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складено за ч.4 ст.156КУпАП, за дії вчинені останньою, як особою, яку, протягом року, було піддано адміністративному стягненню за вчинення дій передбачених ч.3 ст.156КУпАП, однак при вивчені матеріалів справи суддею встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи в кіоску здійснила продаж алкоголю на забороненій території, і матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 є ФОП. Таким чином дії останньої підлягають кваліфікації за ч.2 ст.156КУпАП, а тому, відповідно, не можуть бути кваліфіковані за ч.4 ст.156КУпАП.

Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.156КУпАП, тому провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ст.265КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу.

Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши усі наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддею зазначається, що належні відомості щодо вилучення особистих речей у особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутні.

Керуючись ст.ст.7,156,245,247,251,280,284-285КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП. Постанова може бути оскаржена в Дніпровський (Донецькій) апеляційний суд через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: А.В.Орчелота