Дата документу 23.08.2022 Справа № 554/5733/22
Провадження № 3/554/2067/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 серпня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Кононенко А. С., за участі адвоката Аббасової Д. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ № 297365 від 24 червня 2022 року (далі - Протокол), 24 червня 2022 року, о 11 год 30 хв, ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Лосевській, 4, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), керував транспортним засобом INFINITI Q70, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - INFINITI Q70), з ознаками наркотичного сп`яніння (сповільність рухів, зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання порушник не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, у зв`язку з чим суд із врахуванням ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу за його відсутності.

Під час судового розгляду справи представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Аббасова Д. Л. заперечувала факти, зазначені в Протоколі ініціатором його складення та просила закрити справу за відсутності події та складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. При цьому зазначила, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності та не надано жодного доказу на підтвердження обставин, констатованих в Протоколі. Так, адвокат заперечувала як факт керування порушником транспортним засобом в стані сп`яніння, так і його зупинки, оскільки зворотнього ініціатором складення протоколу жодним чином не доведено.

Зокрема, зазначила, що оптичний диск з відеозаписом, долучений до матеріалів справи ініціатором складення протоколу не може прийматися до уваги суду в якості належного та допустимого доказу у справі, оскільки він не засвідчений належним чином електронним цифровим підписом його автора, а також не містить безперервної фіксації події правопорушення та обставин при його виявленні. При цьому, на вказаному відеозаписі не проглядається, навіть, обличчя особи, яка перебуває на місці водія транспортного засобу INFINITI Q70, а працівники поліції не наголошують на тому, що ним є саме ОСОБА_1 . Наголосила на тому, що й сам автомобіль перебуває в нерухомому стані, припаркований на узбіччі дороги, а відтак, не містить того факту, що особа керувала вказаним транспортним засобом.

Вважала, що рапорт працівника поліції також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі, а також не узгоджується з матеріалами справи та фактично виражає лише думку особи, яка його склала.

Крім того, зазначила, що матеріалами справи не доведено й наявності в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а відтак, наголошувала на тому, що в працівників поліції взагалі не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, звернула увагу, що поліцейський, в порушення чинного законодавства України, наполягаючи на проходженні огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, не запропонував пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Наголосила також на тому, що відеозаписом не зафіксовано й того факту, що останній відмовився від проходження такого огляду.

Відтак, зазначила, що скерований до суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 жодним чином не доводить вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а навпаки спростовує існування в його діяннях події та складу інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим, вважала, що справа підлягає закриттю з цих підстав.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до п. п. 1, 3, абзаців 1, 2 п. 4, п. 5 Розділу Х Інструкції № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Згідно з п. п. 2, 4, 6 та 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі - Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 та 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши Протокол та матеріали справи додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи, з огляду на таке.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ініціатором складення протоколу надано до суду Протокол (а. с. 1), довідку про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а. с. 2), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 3), пояснення ОСОБА_2 (а. с. 4) та ОСОБА_3 (а. с. 5), рапорт (а. с. 6).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказова база в даному випадку має бути спрямована на доведення одночасно сукупності обставин: керування транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, зокрема, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 зі змінами зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в стані сп`яніння не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Факт керування автомобілем може бути доведений показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.

Також суд звертає увагу на те, що для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення водія, що перебуває в стані сп`яніння.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 наголошується, що поліцією має бути належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами наявність причини для зупинки транспортного засобу (факт порушення Правил дорожнього руху України тощо), у той час як відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірність подальших вимог працівників поліції.

Суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі оптичний диск з відеозаписом, оскільки він не відповідає вимогам Інструкціїї із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (далі - Інструкція № 1026).

Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу ІІ Інструкціїї № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та недопускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

З наданого до суду відеоматеріалу слідує, що відеофіксація самого правопорушення, якщо воно мало місце, здійснювалась не перманентно, а вибірково, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити як наявність факту правопорушення, так і правомірність та законність дій осіб, що його виявили та проводили процедуру фіксації правопорушення, у зв`язку з чим суд констатує про грубе порушення працівниками поліції вимог Інструкції № 1026, а тому вказаний відеозапис не приймаються до уваги суду як належний та допустимий доказ у справі.

Незважаючи на це суд його переглянув та впевнився в тому, що наданий уривок відеоматеріалу не містять ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом INFINITI Q70, д. н. з. НОМЕР_1 , що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, ні факту його зупинки працівниками поліції. Так само з відеозапису не вбачається й того факту, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності мала хоча б якісь ознаки сп`яніння, а також не містить підтвердження про те, що порушник відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, наданий до суду відеоматеріал не містить і доказів того, що особа, яка перебуває за кермом транспортного засобу INFINITI Q70, є саме ОСОБА_1 , оскільки відеозображення є неповним, а працівники поліції не зазначають жодних ознак, які б вказували на той факт, що за кермом автомобіля перебуває саме він. З огляду на вказану обставину, суд позбавлений можливості встановити, що особа, відносно якої до суду надано цей відеоматеріал є саме особою, відносно якої складений Протокол.

Суд також звертає увагу на те, що згідно відеозапису автомобіль перебуває в нерухомому стані та припаркований на узбіччі, що ставить під сумнів та жодним чином не доводить той факт, що особа, яка перебуває за кермом транспортного засобу дійсно керувала ним.

Окрім того, з наданого відеоматеріалу не вбачається й наявності ознак наркотичного сп`яніння в останнього. Особа веде себе адекватно, його поведінка цілком відповідає обстановці. З наданого доказу не вбачається наявності тремтіння пальців рук, неприродної блідості у ОСОБА_1 та сповільнення його рухів, як про це констатовано в Протоколі, та й сам ініціатор його складення згідно відеозапису не звертає на це уваги під час виявлення правопорушення. Так само й ініціатором складення протоколу не доведено й наявності ознаки наркотичного сп`яніння зіниці не реагують на світло, оскільки працівниками поліції не було проведено експерименту для виявлення такої ознаки.

Наданий відеоматеріал не містить й інформації про те, що поліцейський повідомив порушнику про те, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння та не назвав жодної з ознак, що передбачені п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735. Відтак, поліцейський не виявивши у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не повідомивши останнього про їх наявність, безпідставно запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, наданий до суду відеозапис лише спростовує наявність в діяннях ОСОБА_1 події та складу адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неналежними доказами суд вважає і пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були присутніми при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки вони є безвідносними до цієї події, так як не були очевидцями факту керування останнім транспортним засобом. Констатування ж самого лише факту відмови від проходження такого огляду, як про це зазначено в Протоколі ініціатором його складення, не є підтвердженням ні факту протиправності в його поведінці, ні події та факту вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Крім того, ці пояснення дослівно й до букви співпадають між собою, стилістично і орфографічно викладені в калькованому відображенні, що свідчить про те, що вони могли бути їм надиктовані або ж заповнені самим співробітником поліції, а тому такі пояснення не відповідають критерію належності та допустимості доказів, з огляду на вимоги ст. 272 КУпАП, відповідно до яких свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню у цій справі.

Не приймаються до уваги суду й рапорт працівника поліції на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, оскільки він не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі, зокрема, вказаний рапорт не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому та не містить інформації щодо того яким чином необхідно розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи. Рапорт виражає лише думку особи, яка його склала, оскільки особа, яка має право розпоряджатися цією інформацією, свою думку з приводу цього не висловила.

Таким чином працівником поліції грубо порушено процедуру виявленняводіїв транспортних засобів з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про недотримання процедури фіксації відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, яка детально регламентована ст. 266 КУпАП.

Сама лише констатація певних фактів в Протоколі не може бути прийнята до уваги суду без належного доказування та підтвердження таких обставин.

Окрім цього, в контексті цієї справи залишається незрозумілим, з яких саме підстав був зупинений ОСОБА_1 , оскільки суду не надано жодних доказів, які б засвідчували хоча б одну з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу. В той час як з досліджених в суді матеріалів справи взагалі слідує, що поліцейські його не зупиняли, а лише підійшли до нього та в ході розмови запропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ініціатором складення протоколу не наведено прямих, належних, безспірних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження обставин викладених в Протоколі.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати , чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Беручи до уваги докази, надані до суду, в їх сукупності, суд констатує про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО