Провадження № 3/127/4468/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.06.2022 о 23.05 год. по вул. Барське шосе в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на промені світла, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження медичного огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він практично весь день був у дорозі, ввечері розвантажили автомобіль на складі. Після цього він з працівницею до комендантської години повертались додому. Вони зупинились у справах і до них підійшли працівники поліції, які повідомили про порушення ПДР, що він заперечив. В подальшому без попередження працівник поліції почав світити в очі, а потім сказав, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння. Він це також заперечив і повідомив, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння. В цей час інший працівник поліції склав протокол.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_3 їхала зі складу, розташованого в с. Якушинці. Біля 22.52 год. їх зупинили працівники поліції, які повідомили про порушення ПДР, що не відповідало дійсності. Потім ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, йому почали світити в очі, запропонували пройти огляд, від проходження якого він не відмовився, однак попросив назвати причину, чому він має його проходити. Свідків під час зазначеної розмови не було, а в подальшому під час оформлення протоколу працівники поліції зупинили два автомобіля.

За клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд двічі здійснював виклик у судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судові засідання не з`явились, причини їхньої неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, думку захисника, дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 17.06.2022 о 23.05 год. по вул. Барське шосе в м. Вінниці ОСОБА_4 керував автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на промені світла, виражене тремтіння пальців рук.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки наркотичного сп`яніння, якими є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. При цьому пунктом 3 розділу І Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на промені світла, виражене тремтіння пальців рук. Зазначені ознаки передбачені у пункті 4 розділу І Інструкції як підстава огляду на стан сп`яніння. Тому доводи ОСОБА_1 про безпідставність наполягання працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння суд оцінює критично.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак відмови від проходження такого огляду саме відповідно до встановленого законом порядку суд враховує таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. На підтвердження зазначеної обставини до матеріалів справи приєднані письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі Пояснення), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт ІСРПП ПВ № 3 Шевчука Д. (далі Рапорт) та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні посилався на те, що Пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки приписи статті 266 КпАП вимагають наявності безперервного відеозапису, а також посилався на те, що не підписані особами, у яких вони відібрані.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до речення другого частини другої статті 266 КпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. А реченням третім частини другої статті 266 КпАП визначено, що матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, положення речення другого частини другої статті 266 КпАП уповноважують працівника поліції залучити до огляду двох свідків у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Хоча надані суду матеріали не свідчать, що в даному випадку були об`єктивні причини неможливості застосування таких засобів, суд вважає, що відсутність такого запису в матеріалах справи не може бути єдиною підставою для спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, натомість питання наявності чи відсутності в його діях ознак правопорушення має бути вирішене судом за наслідками оцінки наданих суду доказів у їх сукупності.

Як суд зазначив вище, суд двічі здійснив виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання для здійснення їхнього допиту, однак вони в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про направлення судової повістки у формі смс-повідомлення.

Відповідно до речення першого частини першої статті 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту речення другого частини першої статті 251 КпАП випливає, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, сукупний аналіз речення другого частини першої статті 251 та речення другого частини другої статті 266 КпАП свідчать про те, що письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть бути оцінені судом в якості доказів у справі про адміністративне правопорушення. При цьому зазначені докази мають бути оцінені відповідно до приписів статті 252 КпАП, зі змісту якої випливає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вище зазначив, що захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилався на те, що пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підписані останніми.

З оглянутих судом пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 випливає, що в останніх наявні підписи зазначених осіб у графі щодо роз`яснення приписів статті 63 Конституції України та згоди на обробку персональних даних. При цьому з оглянутих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 випливає, що вони були оформлені шляхом заповнення відповідного бланку. Підписи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під змістом наданих пояснень відсутні. Як суд вже зазначав, свідки в судове засідання не з`явились, тому суд був позбавлений можливості безпосередньо з`ясувати у них обставини відібрання зазначених пояснень. Тому суд вважає обґрунтованими посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на те, що зазначені пояснення не можуть бути прийняті судом в якості доказу винуватості ОСОБА_7 .

Як суд вже зазначав, реченням першим частини другої статті 266 КпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. І, як випливає зі змісту речення першого частини третьої статті 266 КпАП випливає, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому частиною п`ятою статті 266 КпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з твердженням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість наполягав на його проведенні відповідно до встановленої законом процедури. Аналогічні відомості наявні у письмових поясненнях ОСОБА_1 , які надані суду до протоколу про адміністративне правопорушення, зі змісту яких випливає, що на його прохання проїхати на Пирогова, 109-в для його освідування працівники поліції йому відмовили. Зазначені твердження ОСОБА_1 наданими суду матеріалами справи спростовані не були.

Оцінюючи доводи захисника, суд враховує, що відомості, які б свідчили, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки суду не надані. Не надані суду докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. Натомість суду надані докази, зі змісту яких випливає, що саме ОСОБА_4 наполягав на проведенні такого огляду в закладі охорони здоров`я. При цьому статтею 266 КпАП, яка є імперативною нормою, встановлений порядок здійснення такого огляду і частиною п`ятою зазначеної статті регламентовано, що огляд, проведений з порушенням зазначеного порядку вважається недійсним. Саме тому суд вважає, що твердження у протоколі про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у встановленому законом порядку не ґрунтуються на наданих суду матеріалах справи.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: