ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7701/22

Провадження № 33/4820/307/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Самбір О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_2 »

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

За постановою суду,18.04.2022 року о 19 год. 34 хв. на польовій дорозі, по вул. Гагаріна, в с.Шумівці Хмельницького району Хмельницької області, поблизу будинку №96/1, ОСОБА_1 керував автомобілем «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт, не заперечує факту перебування ним в стані алкогольного сп`яніння, однак заперечує керування транспортним засобом, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконував функції водія. Переконує, що за кермом перебував ОСОБА_3 , якого суд першої інстанції, на його усне клопотання, не допитав. Судом також залишено поза увагою той факт, що поліцейськими не було здійснено зупинку транспортного засобу, у зв`язку з чим матеріали справи не містять будь-які даних, які б вказували на підстави зупинки транспортного засобу.Відеозапис містить лише факт проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, перебування його біля транспортного засобу, який не був в стані руху. Працівниками поліції, під час складання протоколу, не було вжито дій щодо роз`яснення йому прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема право на отримання правової допомоги. Місцевим судом не взято до уваги пояснення свідків в судовому засіданні, а враховано лише їх письмові пояснення, надані ними на місці події. Фіксація судового засідання не проводилась, відсутні розписки свідків про прийняття ними присяги. Звертає увагу, що він зареєстрований як ФОП « ОСОБА_2 », ним використовується автомобіль «Камаз» у робочих цілях, який належить його батьку, і безпідставне позбавлення права керування призведе до скрутного становища, іншого способу заробітку та утримання сім`ї він немає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 його захисника Самбір О.Є., на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто доказимають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, щостосуютьсязабезпеченнябезпекидорожньогоруху, протоколом про вилучення речей і документів, а такожіншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірнуоцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №167700 від 18.04.2022 року, з якого слідує, що на польовій дорозі, по вул. Гагаріна, в с.Шумівці Хмельницького району Хмельницької області, поблизу будинку №96/1, ОСОБА_1 керував автомобілем «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1).

Із дослідженого місцевим та апеляційним судом результату тесту приладу «Драгер Алкотест 6820» № 1672 від 18.04.2022 року слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 2,00% проміле алкоголю (а.с. 3).

За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей та обличчя, за допомогою приладу Drager-Alcotest 6820 результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 2,00% проміле. (а.с. 4)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_1 взяв ключі від автомобіля Камаз та поїхав ним до місцевого ставу, після чого ОСОБА_5 викликала поліцейських, в подальшому, він, у їх присутності, погодився, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту показав 2,0 % проміле (а.с. 5,6).

На відеозаписі, дослідженому апеляційним судом, видно, що на польовій дорозі знаходиться автомобіль Камаз, поблизу якого знаходиться ОСОБА_1 та його батько, який стверджує, що той керував автомобілем Камаз в стані алкогольного сп`яніння, їхав до ставу, щоб втопити транспортний засіб. Про те, що транспортним засобом керував хтось інший, ОСОБА_1 не вказує. Йому пропонують пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погоджується, результат 2,0 % проміле, будь-яких заперечень він не висловлює.

Доводи ОСОБА_1 про визнання відеозапису недопустимим доказом є безпідставними, з огляду на те, що він містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини, а тому в апеляційної інстанції відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом. Відсутність моменту зупинки, на відеозаписі, не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проходження ним відповідного огляду на стан сп`яніння у вказаний в протоколі день та час, так як факт керування ним транспортним засобом підтверджується сукупністю інших доказів.

Факт керування саме ОСОБА_6 вказаним транспортним засобом достовірно ствердили в своїх поясненнях на місці події його дружина ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_4 , тому доводи апеляційної скарги, в цій частині, вважаються не обґрунтованими.

Первинні пояснення цих свідків узгоджуються між собою, є послідовними, підстав ставити їх під сумнів немає, відтак доводи ОСОБА_1 , в цій частині, не знайшли свого підтвердження.

Відмова, в подальшому, цих свідків від своїх пояснень розцінюється як намагання сприяти ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Крім того, дані факти було підтверджено рапортом старшого інспектора-чергового П.Жмерика про те, що зі служби 102 надійшло повідомлення про керування автомобілем Камаз ОСОБА_1 , який перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Той факт, що автомобіль ОСОБА_1 не був безпосередньо зупинений поліцейськими, не дає підстав для іншого висновку, ніж зроблений судом першої інстанції, оскільки зібрані докази, в сукупності, давали підстави для висновку, що, до зупинки, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи відсутні, апелянтом не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, зокрема факту керування іншою особою транспортним засобом, то такі, на думку суду, є безпідставними, так як з постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі і обґрунтовано зробив висновок про те, що пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_4 суперечать дослідженим по справі доказам, в їх сукупності, які узгоджуються між собою та розцінюються, як намір вигородити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и ла:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.