Номер провадження 33/816/163/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 481 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Горбач О. М., розглянувши в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про порушення митних правил №592/13413/21 за апеляційними скаргами захисника ГЕТМАНЮКА О. В. і МАКАРОВА А. А. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України,

учасників провадження у справі про порушення митних правил:

представника Сумської митниці Бикова Д.,

захисника адвоката Гетманюка О. В.,

установив:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник ГЕТМАНЮК О. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки митний орган не відмовляв його підзахисному у продовженні строку тимчасового ввезення т/з і відповідно строк для реекспорту встановлений не був, а тому перебування автомобіля «SETRA S8315», р. н. НОМЕР_1 на станції технічного обслуговування та ремонту не могло породжувати жодних негативних наслідків. Згідно ч. 1 ст. 460 МК вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 481 МК, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій 3-х осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягнуть за собою відповідальності, а відповідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» про перелік форс-мажорних обставин, визначених ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в України», було включено карантин та згідно сертифікату Рівненської ТПП № 5600-22-0040 від 27.01.2022 форc-мажорні обставини щодо т/з настали з 02.02.2021 і тривали станом до 19.10.2021. Вказує також і про не надання суддею оцінки клопотанню сторони захисту про закриття провадження у справі та копії сертифікату Рівненської ТПП щодо існування форс-мажорних обставин, вину ОСОБА_2 не було доведено поза розумним сумнівом;

- особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення, оскільки він 18.02.2021 на електронну пошту Галицької митниці направив повідомлення про продовження строку перебування тимчасово ввезеного на територію України т/з у зв`язку із його ремонтом і жодної відмови з цього приводу не отримав. Також зазначає, що епідемія коронавірусної хвороби (СОVID-19) є форс-мажорною обставиною, яка настала 02.02.2021 і тривала до 19.10.2021, суддею не було надано оцінку сертифікату Рівненської ТТП № 5600-22-0040 від 27.01.2022 щодо існування форс-мажорних обставин.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, і на нього накладене стягнення у виді конфіскації т/з марки «SETRA S315», кузов (шасі) № VIN- НОМЕР_2 , р. н. НОМЕР_1 . Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови, 20.09.2021 о 18:53 в зону митного контролю МП «Бачівськ» Сумської митниці на напрямку «в`їзд» з РФ до України заїхав легковий автомобіль марки «BMW 3161», р. н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Під час митного контролю встановлено, що згідно наявної інформації АСМО «Інспектор» та САІС «Держмитслужби» 02.02.2021 ОСОБА_2 в зоні діяльності Галицької митниці в режимі «тимчасового ввезення до 20 діб» був ввезений на митну територію України т/з комерційного призначення марки «EOS СОАСН», р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 . При перетині ОСОБА_2 надав зобов`язання вивезти вищевказаний т/з за межі митної території України у строк, встановлений законодавством України, яке порушив, оскільки станом на 20.09.2021 т/з комерційного призначення не вивезений за межі митної території України, тим самим перевищивши термін тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_2 та його захисник Гетманюк О. В. були присутні під час прийняття суддею рішення, а вперше ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою 21.02.2022 в межах строку, передбаченого ст. 294 КУпАП (а. с. 169), однак станом на 22.03.2022 ця апеляційна скарга в Ковпаківському районному суді м. Суми зареєстрована не була, у зв`язку із чим ОСОБА_2 та його захисник Гетманюк О. В. повторно звернулись з апеляційними скаргами, які до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшли 23.03.2022, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи захисника Гетманюка О. В., який підтримав апеляційні скарги, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доводи представника Сумської митниці Бикова Д. про залишення постанови судді без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вказані вище апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ст. 489 цього Кодексу суддя при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про порушення митних правил, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався, оскільки поза увагою та без належної оцінки судді залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0136/80500/21 від 20.09.2021, 20.09.2021 о 18:53 в зону митного контролю МП «Бачівськ» Сумської митниці на напрямку «в`їзд» з РФ до України заїхав т/з «BMW 3161», р. н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Згідно наявної інформації АСМО «Інспектор» та САІС «Держмитслужби» 02.02.2021 ОСОБА_2 в зоні діяльності Галицької митниці в режимі «тимчасового ввезення до 20 діб» був ввезений на митну територію України т/з комерційного призначення р. н. EL8V391, VIN- НОМЕР_2 , який зобов`язався вивезти за межі митної території України у встановлений строк, але зобов`язання порушив, оскільки станом на 20.09.2021 т/з комерційного призначення не вивезений за межі митної території України, тим самим перевищивши термін тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.

Тимчасове ввезення це митний режим, відповідно якого іноземні товари, т/з комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання (ст. 103 МК). При цьому строк тимчасового ввезення т/з комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці т/з повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та/або т/з комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення т/з комерційного призначення за письмовою заявою власника цих т/з комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови (ч. 2, 3 ст. 108 МК).

18.02.2021 через шістнадцять днів після ввезення т/з комерційного призначення ОСОБА_2 звернувся до начальника Галицької митниці із заявою про продовження строку тимчасового ввезення т/з, р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , у зв`язку із його ремонтом та рішенням митного органу від 19.02.2021 ОСОБА_2 був продовжений строк дії дозволу за умови надання документів про ремонт т/з при його вивезенні за межі МТУ, а також повідомлено останнього про необхідність доставлення цього т/з після його ремонту в пункт пропуску (а. с. 20, 53).

Факт перебування т/з, р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 на ремонті підтверджується договором про технічне обслуговування та ремонт т/з № 26/1 від 02.02.2021, укладеному між ТОВ «Авто-XL» та ОСОБА_2 , актами передавання-приймання т/з № 26/2 від 02.02.2021 та № 26-3 від 19.10.2022 (а. с. 121, 125, 132), згідно яких в період з 02.02.2021 до 19.10.2021 вказаний т/з перебував на ремонті і знаходився на території ТОВ «Авто-XL» (а. с. 130).

Незважаючи на це, 20.09.2021 відносно ОСОБА_2 був складений протокол про порушення митних правил за перевищення строку тимчасового ввезення т/з комерційного призначення.

Оскільки при складанні протоколу про порушення митних правил були відсутні правові підстави для його складання, тобто порушена процедура складання протоколу, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_2 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Вказані вище обставини залишились поза увагою і судді суду першої інстанції, який ніяким чином не умотивував своє рішення з цього приводу, тому постанову судді не можна вважати законною і обґрунтованою, а доводи апеляційних скарг в цій частині підлягають задоволенню, оскільки обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами. При цьому, як зазначено вище, суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому КУпАП і МК.

Ухвалення суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. «Право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена ЄСПЛ у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним в порушенні митних правил в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.

На підставі викладеного, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, тому це судове рішення підлягає скасуванню через неправильне застосування норми матеріального права, а апеляційні скарги задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 5 ст. 529, ст. 531 МК України,

постановив:

Поновити захиснику ГЕТМАНЮКУ О. В. та ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2022.

Апеляційні скарги ОСОБА_5 і його захисника ГЕТМАНЮКА О. В. задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2022 відносно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов