Номер провадження: 33/813/778/22
Номер справи місцевого суду: 521/5404/22
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 рокувизнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Речові докази по справі, а саме алкогольні напої, які були предметом торгівлі, та які згідно протоколу серії АПР18 № 737169 від 11.04.2022 року були вилучені у ОСОБА_1 , а саме: вісімнадцять пляшок горілки по 1,5 літри та шість пляшок коньяку по 1,5 літри, - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП та закрити провадження у справі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 23.08.2022 року, з`явилася апелянт ОСОБА_1 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.3 ст.156 КУпАП.

Так, відповідно до ч.3 ст.156 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №737169 від 11.04.2022 року, відповідно до якого 11.04.2022 року близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж двох пляшок горілки по 1,5 л., у заборонений місцевим органом час доби та на території забороненої законом, під час військового стану (а.с. 2);

- письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , з яких вбачається, що остання підтвердила фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі, зокрема те, що вона 11.04.2022 близько 12:20 год. зі свого дому здійснила продаж двох пляшок горілки по 1,5 л. за 300 грн. (а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що останній підтвердив фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі, зокрема те, що він 11.04.2022 о 12:20 год. придбав у ОСОБА_1 дві ляшки горілки по 1,5 л. за 300 грн. (а.с. 9);

- фотознімками на яких зафіксовано, алкогольні напої, які були предметом торгівлі, та які згідно протоколу серії АПР18 № 737169 від 11.04.2022 року були вилучені у ОСОБА_1 , а саме: вісімнадцять пляшок горілки по 1,5 літри та шість пляшок коньяку по 1,5 літри (а.с. 8);

- Наказом № 2 Одеської обласної військової адміністрації «Про заборону торгівлі сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також деякими алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Одеській області» (а.с. 12-13).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 червня 2022 рокута вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №737169 від 11.04.2022 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема у ньому не викладена суть правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, не зазначено кому була здійснена реалізація алкогольних напоїв і за яку суму, відсутні дані щодо отримання нею грошей від продажу алкогольного напою, тобто виручки, відсутні свідки правопорушення та те, що при його складанні їй не було роз`яснено її права, передбачені ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Проте вказані доводи апелянта є повністю безпідставними, необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на наступне.

Так, протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оперуповноваженим КР в Одеській області ДСР НП України складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №737169 від 11.04.2022 року відносно ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оскільки останній містить усі необхідні елементи протоколу.

Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №737169 від 11.04.2022 року, чітко зазначена (конкретизована) суть адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП, а саме фабула правопорушення відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Жодних зауважень чи пояснень ОСОБА_1 у протоколі не зазначила, а навпаки у графі: «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «Свою провину визнала та зобов`язуюсь виправитись».

Більш того, з долучених до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №737169 від 11.04.2022 письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.04.2022 року, останняпідтвердила фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі та пояснила наступне: «Так, я дійсно 11.04.2022 близько 12:20 год. зі свого дому здійснила продаж двох пляшок горілки по 1,5 л. за 300 грн. У мене було вилучено 18 пляшок горілки та 6 пляшок коньяку, які в мене залишились для продажу. Здійснювала продаж у зв`язку з важким матеріальним становищем. Свою провину визнаю, каюсь» (а.с. 3).

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , також підтвердила, що здійснювала продаж алкогольних напоїв у зазначений час у зв`язку з важким матеріальним становищем.

З вищевказаних письмових поясненнях також вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено та зрозуміло права передбачені ст. 63 Конституції України, що підтверджується її особистим підписом поруч (а.с. 3) що повністю спростовує її посилання на те, що при складанні протоколу їй не було роз`яснено її права, передбачені ст. 63 Конституції України.

Що стосується доводів скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності свідків та понятих, є безпідставним та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до ст. 254 КУпАП, такий обов`язок для уповноваженої особи не передбачений.

Таким чином, будь-які заперечення апелянта щодо недостатності доказів на підтвердження її винуватості до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром визначене фактично в мінімальному розмірі, є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра