Справа № 946/5062/22
Провадження № 3/946/1898/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Б.-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих матеріалів, 15.07.2022 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «KIA SORENTO» держномер НОМЕР_1 по вул. В.Тура в м.Татарбунари Одеської області, під час дорожньо-транспортної пригоди залишила місце зіткнення та від`їхала до краю проїзної частини.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, звернувшись із клопотанням про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки після удару (зіткнення) машина по інерції ще проїхала метрів 15. Зазначає, що така відстань руху по інерції обумовлена ударом автомобіля марки «Рено Магнум» з вантажним причепом, повна маса якого дорівнює 40 т. Пояснює, що зорієнтувавшись, вжила необхідні заходи для негайної зупинки автомобіля. Внаслідок зіткнення вона та її дитина короткочасно перебували у шоковому стані, підтвердженням чого є наявність факту виклику та надання швидкої медичної допомоги. Таким чином, вважає, що в її діях немає складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові пояснення та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Принцип 7 Рекомендації No R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій визначає, що обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний виконати ряд дій, перелічених у підпунктах вказаного пункту, зокрема, й в частині негайного зупинення транспортного засобу без його переміщення.

В той же час, згідно з пунктом 1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

За змістом статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оскільки склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, то відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Отже, виходячи із диспозиції ст.122-4 КУпАП, для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди залишила місце зіткнення та від`їхала до краю проїзної частини дороги.

Зі змісту письмових пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , водій автомобіля марки «KIA SORENTO» від`їхала від місця удару приблизно 30-40 метрів.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи причетною до ДТП, вчинила дії, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу, що і становить об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, враховуючи, що матеріали справи не містять прямих доказів залишення ОСОБА_1 місця ДТП з умислом уникнути відповідальності та покарання за вчинене адміністративне правопорушення, в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 34, 122-4, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: