ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 Справа №607/7078/22

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466880 від 05 червня 2022 року вбачається, що «05 червня 2022 року о 23 год. 05 хв. в м. Тернопіль по вул. Гайова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Освідчення проводилося на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест Драгер 6820. Результат позитивний 0,93%. Тест №1271 від 05 червня 2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що транспортним засобом не керував.

Адвокат Кметик В.С. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 05 червня 2022 року ОСОБА_1 очікував в автомобілі свого сина, який мав підійти з хвилини на хвилину і відвезти ОСОБА_1 додому. В цей час, до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_1 та його товариш, підійшов інспектор поліції і попросив надати документи на автомобіль, оскільки вже була комендантська година, на що ОСОБА_1 погодився та надав відповідні документи. Однак інспектор поліції вимагав від ОСОБА_1 проїхати декілька метрів, щоб зафіксувати на нагрудну відеокамеру рух автомобіля, тим самим спровокував адміністративне правопорушення, оскільки відеофіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинки у інспекторів поліції не було, в результаті чого ОСОБА_1 проїхав декілька метрів виконавши вимогу інспектора поліції. Після цього інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено постанову за ч.5 ст.121 КУпАП за керування ТЗ з непристебнутим ременем безпеки, хоча жодних доказів керування автомобілем та його зупинку не долучено до матеріалів справи. Після цього, інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, оскільки не вважав себе винним. Після проходження огляду на алкотестері Драгер 6820 результат показав 0,93 проміле. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у ОСОБА_1 який даним транспортним засобом не керував і будь яких доказів керування транспортним засобом окрім спровокованих дій проїхати декілька метрів на обочину дороги, у інспектора поліції відсутні, а тому підстав пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд у інспектора поліції не було, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Також, адвокат Кметик В.С. в клопотанні зазначив про процесуальні порушення при складанні протоколу, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466880 від 05 червня 2022 року інспектор поліції зазначив про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. НОМЕР_1 , хоча жодних відеодоказів перебування його за кермом автомобіля, на місці зупинки транспортного засобу інспектор поліції суду не долучив; протокол не містить даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 під час огляду на стан сп`яніння, які відповідно до Р-І. п.3 Наказу №1452/735 від 09 листопада 2015 року мають бути внесені у протокол; інспектор поліції не ознайомлював ОСОБА_1 зі змістом протоколу та не роз`яснював його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується відсутністю відмітки у протоколі про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків та відеофіксацією, чим порушено вимоги: ст.256, 268 КУпАП та Р-ІІ. абз.4 п.2 Наказу №1395 від 07 листопада 2015 року; в матеріалах справи відсутній Акт, який мав бути виписаний інспектором поліції на проходження медичного огляду в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; протокол про адміністративне правопорушення складений інспектором поліції Гусєвим В.В. 05 червня 2022 року о 23 год. 15 хв., а огляд на визначення алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 проходив о 23 год. 16 хв., що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Сам факт того, що протокол про адміністративне правопорушення складений раніше на 3 хв. за проходження огляду на стан сп`яніння, дає законні підстави стверджувати, що дії інспектора поліції є незаконними та суперечать вимогам закону, Наказів, Інструкції та КУпАП; з матеріалів справи вбачається, що газоаналізатор Drager «Alcotest 6820», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив повірку (калібрування) 10 червня 2021 року, тобто з порушенням інтервалу встановленого в Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Alcotest 6820». Таким чином, єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є протокол про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення складений працівниками поліції, які не були очевидцями події щодо керування ОСОБА_1 автомобілем, та який є недостатнім для встановлення вини особи та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її адвоката, також дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи додано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466880 від 05 червня 2022 року;

- копію постанови ЕАО №5452267;

- рапорт помічника ЧЧ відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ананьєва А.А.;

- чек приладу «Alcotest Drager 6820», результат якого становить 0,93% проміле;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціалььних технічних засобів;

-копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3519, чинне до 10 червня 2022 року;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05 червня 2022 року;

- відеозапис, що міститься на оптичному носію DVD диску, із відеозаписом здійсненим на нагрудну камеру та відеореєстратором службового автомобіля працівника поліції на місці в порядку ст..40 ЗУ «Про національну поліцію».

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10ПДР України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водій транспортного засобу.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що будь-які докази про те, що 05 червня 2022 року о 23 год. 05 хв. в м. Тернопіль по вул. Гайова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні будь-які дані, які б підтвердили, що останній був зупинений працівниками поліції в ході керування транспортним засобом.

Так, долученим до матеріалів справи диском із відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, зафіксовано факт спілкування ОСОБА_2 із працівниками поліції. Також на відеозаписі зафіксовано, що до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_1 та його товариш, підійшов інспектор поліції і попросив надати документи на автомобіль, на що ОСОБА_1 погодився та надав відповідні документи. Після цього, інспектор поліції просить ОСОБА_1 проїхати декілька метрів, щоб зафіксувати на нагрудну відеокамеру рух автомобіля, оскільки відеофіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинки у інспекторів поліції не було.

Стосовно фрагментів відеозаписів, зафіксованих на відеореєстратор службового автомобіля працівників поліції, то з вказаних відеозаписів неможливо достовірно встановити той факт, що працівники поліції зупинили саме автомобіль Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, зі змісту оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором поліції Гусєвим В.В. 05 червня 2022 року, вбачається, що він складений о 23 год. 15 хв., а огляд на визначення алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 проходив о 23 год. 16 хв., що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських

У звязку з наведеним, вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля суд оцінює критично, та він не може бути покладений в основу судового рішення на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

1) особа повинна керувати транспортним засобом; 2) у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції; 3) поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків; 4) отримати відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків; 5) поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків; 6) отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз фрагментів відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів.

Так, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

При цьому, п.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, передбачає, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В порушення вищевказаної норми, працівниками поліції додано до протоколу про адміністративне правопорушення диск, що містить кілька самостійних окремих відеозаписів, зміст яких не містить жодних відомостей про особу, що здійснює відеозаписування, а також під час перегляду відеозаписів неможливо встановити хронологію та суть подій, що мали місце 05 червня 2022 року о 23 год. 05 хв. в м. Тернопіль по вул. Гайова, а також те, що відбувалося у ті проміжки часу, коли відеореєстратор поліцейського не працював.

Також з відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у водія ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього. Ознаки алкогольного сп`яніння не зазначені також і у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466880.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, тому суд ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

В своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, при цьому нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяТ. Я. Багрій