ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/969/22 Справа № 226/675/22 Суддя у 1-й інстанції - Петунін І.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Сакуна Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 15 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 15 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 14 червня 2022 року о 19.25 год, на вул. Пугачова, біля буд. № 43 в м. Мирноград Покровського р-ну Донецької області, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, і скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Сакун В.А в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що об"єктивна сторона складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами, які б доводили його вину поза розумним сумнівом. Зокрема вказує на те, що наявний у справі відеозапис, не є оригіналом з нагрудної камери інспектора поліції, як це зазначено у протоколі, та з якого неможливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що не підтверджується й іншими зібраними доказами у справі. Разом з цим, захисник посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції із істотним порушенням вимог діючого закону, оскільки в ньому не вказано з використанням якого спеціального технічного засобу водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп"яніння, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді цієї справи.

Окрім того, апелянт зазначає, що працівниками поліції, всупереч вимог закону, не було залучено 2 свідків, які б могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння, тому, враховуючи й те, що направлення на проходження такого огляду уповноваженою особою не складалося, вважає, що процедура проведена огляду була порушена, однак суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою, з"ясування яких могло б вплинути на його висновки. З огляду на ці обставини, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Вислухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Сакуна В.А., який підтримав вимоги скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 176573 від 14.06.2022, в якому викладені фактичні обставини справи; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 1600, на якому зафіксовано, в тому числі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння у закладі охорони здоров"я; направленням водія на проходження медичного огляду з метою виявлення ознак наркотичного сп"яніння.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у відмові особи від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає та стороною захисту таких надано не було.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю підтверджується вищезазначеними доказами.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності в його діях складу цього правопорушення.

Доводи захисника про те, в протоколі не вказано, з використанням якого спеціального технічного засобу водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп"яніння, є необґрунтованими, з огляду на те, що проведення такого огляу, є компетенцією лікаря та регулюється п. 12 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, відповідно до якої за наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє особу до найближчого закладу охорони здоров`я, тому правові підстави використання спеціального технічного засобу та зазначення їх у протоколі у працівників поліції відсутні.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було залучено 2 свідків, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тому, з огляду на те, що працівниками поліції використовувався технічний засіб відеозапису, який долучений до протоколу, підстави для залучення свідків у цьому випадку були відсутні.

При цьому, посилання захисника на те, що до справи не додано направлення до медичного закладу для проходження водієм огляду на стан наркотичного сп"яніння, є безпідставним, оскільки таке направлення міститься у справі, яке було складено безпосередньо під час оформлення справи про адміністративне правопорушення.

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги, є безпідставними.

Доводи захисника про те, що наявними доказами у справі неможливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, повністю спростовується відеозаписом, відповідно до якого, на запитання працівника поліції, ОСОБА_1 підтвердив, що керував автомобілем, проте від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння відмовився.

Що стосується посилання апелянта на недопустимість як доказу відеозапису, оскільки він не є оригіналом, то вони не заслуговують на увагу, оскільки цей відеозапис був складений працівниками поліції у відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відомості в якому, відповідають та узгоджуються з фактичними обставинами справи, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому й міститься посилання на цей відеозапис.

Отже, стороною захисту не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з цим, розглядаючи питання законності накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з такого.

Так, відповідно до змісту ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушення диспозиції якої закидається ОСОБА_1 , передбачено накладення на водіїв адміністративного стягнення штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Між тим, постановою суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, що не відповідає вимогам вищезазначеної санкції статті.

З огляду на викладене, апеляційний суд, з урахуванням того, що суд першої інстанції, визначивши вид адміністративного стягнення, не встановив його розмір, що суперечить вимог ст. 245 КУпАП та унеможливлює виконання судового рішеня, вважає, що постанова суду підлягає в цій частині безумовному скасуванню.

При цьому, зі змісту ст. 33 КУпАП слідує, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд, враховуючи особу ОСОБА_1 , те що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, вважає за необхідне накласти стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з цим, з ОСОБА_1 , слід стягнути судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Сакуна Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Постановити нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев"яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко