Постанова

Іменем України

15 серпня 2022 року

м. Київ

провадження №33/824/2167/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Клепи Т.В.

від 15 липня 2022 року

у справі №357/5809/22 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1, підполковником ОСОБА_8. складено протокол про адміністративне правопорушення серії А7298№130722 про те, що капітан ОСОБА_1 , 13.07.2022, був помічений за місцем несення служби у військовій частині НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода, некритичне ставлення до власного стану.

В протоколі зазначено, що капітан ОСОБА_1 був затриманий представниками військової частини та доставлений на медичне освідування в ВСП, де відмовився від освідування. Після чого ОСОБА_2 повторно відмовився від освідування на рівень алкоголю в крові на території в/ч НОМЕР_1.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 655,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки в протоколі зазначено, що його складено за ч. 20 ст. 172 КУпАП. Крім того зазначив, що згідно диспозиції вказаного протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 20 ст. 172 КУпАП. Тому вважав, що суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 з огляду на те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за нормою, відповідальність за яку не передбачено КУпАП.

Зазначив, що в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції помилково вказано, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся, оскільки ОСОБА_1 не визнавав вину, а надавав пояснення, тотожні наявним в матеріалах справи письмовим поясненням, в яких він заперечував вживання алкогольних напоїв.

Також вказав, що суд безпідставно вийшов за межі диспозиції протоколу та здійснив кваліфікацію адміністративного правопорушення, яке не зазначено в протоколі та адміністративних матеріалах в цілому.

Додав, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними, оскільки такі свідки не допитувалися в судовому засіданні, що узгоджується з практикою Верховного Суду, висловлену у постанові №650/751/17 від 27.06.2019.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15.07.2022 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином.

15 серпня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - Солодовнікова О.П. про розгляд справи без участі скаржника та його захисника, вх.№61793, в якому він підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_5 та його захисника Солодовнікова О.П. у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2022 близько 07:45 год. в м. Біла Церква Київської області за місцем несення служби у військовій частині НОМЕР_1, військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітке мовлення, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, некритичне ставлення до свого стану. Капітан ОСОБА_1 був затриманий представниками військової частини та доставлений на медичне освідування в ВСП, де відмовився від освідування. Після чого ОСОБА_1 повторно відмовився від освідування на рівень алкоголю в крові на території в/ч НОМЕР_1, в умовах особливого періоду.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-20 КУпАП. Вина ОСОБА_1 підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення А7298№130722 від 13.07.2022, актом про відмову проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння від 13.07.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітке мовлення, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, некритичне ставлення до свого стану. При доставці його на медичне освідування ОСОБА_1 відмовився від медичного освідування, а потім повторно відмовився від медичного освідування на території в/ч НОМЕР_1 (а.с.4); поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. (Згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

Таким чином, нормами законодавства передбачено, що адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 настає також за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовцем, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі диспозиції протоколу та здійснив кваліфікацію адміністративного правопорушення, яке не зазначено в протоколі та адміністративних матеріалах в цілому.

Положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329 (далі - Інструкція) встановлено механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.

Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.

Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, нормами законодавства визначено обов`язкові елементи протоколу про військове адміністративне правопорушення. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що обов`язковим елементом протоколу А7298№130722 від 13.07.2022 є суть адміністративного правопорушення та нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, в даному випадку КУпАП, а не конкретна його норма.

З цих же підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що через відсутність відомостей в графі «до протоколу додаються», останній не можна вважати належним доказом. Наявність в матеріалах справи інших доказів, не зазначених у необов`язковій до заповнення графі протоколу не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При цьому, долучені до протоколу пояснення свідків, акт про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Із диспозиції протоколу А7298№130722 вбачається, що капітан ОСОБА_1 , 13.07.2022, був помічений за місцем несення служби у військовій частині НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода, некритичне ставлення до власного стану. В протоколі зазначено, що капітан ОСОБА_1 був затриманий представниками військової частини та доставлений на медичне освідування в ВСП, де відмовився від освідування. Після чого ОСОБА_2 повторно відмовився від освідування на рівень алкоголю в крові на території в/ч НОМЕР_1.

Отже, протокол відносно ОСОБА_1 складено за відмову військовослужбовця, капітана ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, як вже зазначалось вище, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено за ч. 20 ст. 172 КУпАП, оскільки диспозиція протоколу вказує, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, під час несення служби відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, як вже зазначалось вище, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП.

Зазначення в протоколі про те, що адміністративне правопорушення передбачено ч. 20 ст. 172 КУпАП не спростовує суті адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , що кореспондується з ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак не спростовує висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Більше того, як вбачається з графи протоколу А7298№130722 «дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, постанова від 11.04.2022 у справі №357/2601/22. Згідно інформації з веб-сайту судової влади судове рішення набрало законної сили 21.04.2022.

Відтак, як вбачається з протоколу його складено за дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, тобто за дії передбачені ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи, що суд безпідставно вийшов за межі диспозиції протоколу та здійснив кваліфікацію адміністративного правопорушення, яке не зазначено в протоколі та адміністративних матеріалах в цілому.

Доводи скаржника, про те, що судом помилково вказано, що судовому засіданні він визнав вину та щиро розкаявся, оскільки не визнавав вину, а надавав пояснення, тотожні наявним в матеріалах справи письмовим поясненням, в яких він заперечував вживання алкогольних напоїв, не спростовують висновків суду про відмову ОСОБА_2 , як військовослужбовця, під час несення служби, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого складено протокол А7298№130722, та як наслідок, винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки за обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, доводи щодо невживання алкогольних напоїв не мають правового значення.

Доводи скаржника, про те, що у випадку не здійснення допиту свідків в суді, їх пояснення є неналежними з посиланням на практику Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не приймає, враховуючи наступне.

Скаржник помилково вважає тотожними правовідносини, що були предметом розгляду Касаційного адміністративного суду у справі №560/751/17 та у справі, що переглядається.

Так, у справі, що переглядалася Верховним Судом особа оскаржувала постанову інспектора про накладення адміністративного стягнення, як суб`єкта владних повноважень, в порядку Кодексу адміністративного судочинства. І такого висновку суд дійшов з урахуванням приписів ч. 4 ст. 11 КАС, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В той же час, у даній справі судом досліджуються матеріали справи про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому КУпАП і в даному випадку, суд позбавлений можливості витребувати докази та допитувати свідків з власної ініціативи. Матеріали справи не містять клопотань про виклик та допит свідків в судовому засіданні.

Крім того, суд першої інстанції, з огляду лист Верховного Суду від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" дійшов вірного висновку, про те, що адміністративного правопорушення, вчинене ОСОБА_1 в особливий період.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ф. Мазурик