ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/4683/21 Номер провадження 33/814/394/22Головуючий у 1-й інстанції Васильєа Н.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шеленіна Арсенія Ігоровича на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2022 року 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02 липня 2021 року о 01-30 год. в м. Харкові, по вул. Клавдії Шульженко, буд. 36, керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, млява мова). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КЗОЗ ОНД за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26, водій відмовився в установленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Шеленін А.І., в якій просив скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2022 року, та призначити новий розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що огляд на стан сп`яніння не проводився з використанням спеціальних технічних засобів на місці, в порушення ст.266 КУпАП. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 мав порушення мови в зв`язку із травмою, що підтверджується відповідною довідкою.

Крім того, працівники поліції не відстороняли ОСОБА_1 від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейських встановленій законодавством процедурі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2021 року о 01-30 год. в м. Харкові, по вул. Клавдії Шульженко, буд. 36, керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, млява мова). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КЗОЗ ОНД за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26, водій відмовився в установленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 266515 від 02.07.2021 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2021 року; відеозаписом з місця події від 02.07.2021 року.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із доданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5. ПДР України.

Доводам апелянта про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, суд надає наступну оцінку.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, письмові докази факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відсутні. Разом із тим, на відеозапису чітко зафіксовано, що працівник поліції оголошує, що ОСОБА_1 відстороняється від керування транспортним засобом.

Із сукупності доказів у справі вбачається, що дійсно відбувся факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги що працівниками поліції в порушення вимог закону не проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп?яніння на місці, є необґрунтованими оскільки останній підозрювався у вживанні наркотичних засобів, а огляд на наявність наркотично8го сп?яніння проводиться лише в медичному закладі.

Таким чином, твердження представника ОСОБА_1 адвоката Шеленіна А.І. - щодо того, що мало місце істотне порушення судом вимог процесуального закону під час розгляду справи, суд вважає недоведеним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Шеленіна Арсенія Ігоровича, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шеленіна Арсенія Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин