Номер провадження: 33/813/772/22
Номер справи місцевого суду: 522/1752/22
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

-захисника Линника О.С. адвоката Топунової А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 гривень 20 копійок на користь держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Апелянт наголошує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме вини у формі умислу, посилаючись на відеоматеріалами з камери зовнішнього спостереження.

В апеляційній скарзі апелянт пояснює, що автомобіль марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , належить близькому товаришу ОСОБА_1 , який 31 грудня 2021 року залишив автомобіль апелянту біля його дому на зберігання разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами. Знаходячись дома за адресою: АДРЕСА_1 , апелянт почув з вулиці звуки поліцейської сирени та випадково побачив, що автомобіль марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , знаходився поперек дороги, у зв`язку з чим він одразу вибіг до співробітників поліції. Як стало потім відомо апелянту з відео з камер відеоспостереження, автомобіль марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , почав самовільно скочуватись заднім ходом на проїзджу частину та тривалий час знаходився на проїжджій частині, перекривши поперек ліву смугу руху транспорту. Апелянт вказує, що він повідомив екіпажу патрульної поліції, що власника автомобіля марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , не має та він залишив ключі від авто, проте ОСОБА_1 не може прибрати даний автомобіль з проїжджої частини, оскільки позбавлений права керування транспортними засобами та вживав алкоголь, у зв`язку з чим передав ключі і документи на автомобіль співробітнику поліції та запропоновав поліцейським самостійно повернути автомобіль з проїжджої частини на місце попередньої стоянки, однак останні не погодились. Крім того, ОСОБА_1 попросив співробітників поліції допомогти виштовхати даний автомобіль з проїжджої частини, проте останні відмовились, повернувши ключі від автомобіля і в наказному тоні повідомивши про необхідність швидко прибрати автомобіль з проїжджої частини, незважаючи на стан ОСОБА_1 . Апелянт наголошує, що співробітники поліції своїми діями спонукали апелянта до правопорушення, і він був вимушений виконати вимогу та переставити автомобіль, адже він заважав руху іншим транспортним засобам. Після чого відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, зокрема в даній справі на працівників поліції.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Переглядаючи адміністративні матеріали, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 прийшов до передчасного висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного провадження апеляційний суд виходить із наступного.

За протоколом про адміністративне правопорушення, що розглядається, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз норми, що закріплена в ч. 1 ст. 130 КУпАП, дає підстави вважати, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом та яка на вимогу поліцейського відмовилася пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Разом з тим, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При цьому, судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №219891 від 31 грудня 2021 року з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 31 грудня 2021 о 01 год. 15 хв. в м. Одесі, вул. Балківська, 89-а, керував транспортним засобом марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор. Вказані дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 31.12.2021 року о 01 год. 15 хв. у зв`язку з направленням на огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 ;

- диск з відеозаписами з бодікамер поліцейських № 01923, 01935.

Під час дослідження вказаних відеозаписів подій, що мали місце 31.12.2021 року за участі ОСОБА_1 , зокрема відеозаписів з відеореєстратора поліцейського № 01926, що записаний 31.12.2021 року з 01 год. 29 хв., та відеозаписів з відеореєстратора поліцейського № 01935, що записаний 31.12.2021 року з 01 год. 31 хв., апеляційним судом встановлено, що автомобіль марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , стояв поперек проїжджої частини, ОСОБА_1 заїхав на цьому авто з проїжджої частини на місце стоянки. При цьому були присутніми співробітники поліції. Коли ОСОБА_1 вийшов з даного автомобіля, працівник поліції спитав у ОСОБА_1 документи на автомобіль та наголосив ОСОБА_1 про необхідність поставити авто на ручник, після чого перевірив, що автомобіль не котиться з місця назад. Під час розмови працівники поліції запідозрили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль йому не належить, власник автомобіля забув вимкнути передачу на авто, та автомобіль скотився назад з місця, ОСОБА_1 нікуди на цьому авто не виїжджав, він лише поставив автомобіль на місце, та просив не складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, пропонував працівникам поліції гроші, що було розцінено працівниками поліції як пропозиція службовій особі надати неправомірної вигоди. Працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ознайомив останнього зі змістом цього протоколу та роз`яснив положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вказав про місце та час розгляду справи.

Крім того з відеофайла № 01935@410310 з 03-49 хв. (час запису: 01 год. 44 хв. 31.12.2021 року) вбачається, як поліцейський вказує, що проїжджаючи на патрульній машині, поліцейські виявили, що на проїжджій частині стоїть автомобіль, в якому нікого не було. Потім поліцейський побачив чоловіка, якому поліцейський вказав, що автомобіль буде прибрано з проїжджої частини за допомогою евакуатора. Під час подальшого спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 вказав, що автомобіль належить товаришу.

Апеляційний суд звертає увагу, що частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис - це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського (п. 4 розділу ІІ Інструкції).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).

Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, в своїх поясненнях до суду підтвердили вказані в ній обставини.

При цьому, ОСОБА_1 на питання суду наголосив, що він не є власником автомобілю марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 , його товариш ОСОБА_2 залишив цей автомобіль біля дому ОСОБА_1 , власноруч поставивши авто на місце стоянки. Власного автомобілю ОСОБА_1 не має. До того, як автомобіль опинився на проїжджій частині, ОСОБА_1 за кермо цього авто не сідав. ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля лише після того, як йому вказали працівники поліції про необхідність прибрати авто з проїжджої частини дороги, хоча він останнім пояснив, що був у стані алкогольного сп`яніння та був позбавлений права керування транспортними засобами. ОСОБА_1 побоявся, що автомобіль заберуть на штрафмайданчик.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Топунова Анна Миколаївна в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в своїх поясненнях звернула увагу на наявні суперечності в матеріалах справи, а саме: одна відеозйомка розпочалась 31.12.2021 року о 01 год. 31 хв., інший відеозапис починається 31.12.2021 року о 01 год. 29 хв., при цьому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 складений 31.12.2021 року о 01 год. 15 хв., а протокол про адміністративного правопорушення - 31.12.2021 року о 01 год. 35 хв. Адвокат також вказала, що ОСОБА_1 звернувся до найближчої організації, що знаходиться на вул. Балківській та має камери зовнішнього відеоспостереження, та отримав відеофайли, де зафіксовано як автомобіль скачується з місця стоянки, і через деякий час під`їжджає поліцейське авто, і ще через 1-2 хвилини від будинку до авто у присутності поліції прямує людина і сідає за кермо, після чого автомобіль переміщується з проїзної частини вул. Балківська в м. Одесі на вуличний тротуар - прибудинкову територію. Щодо пропозиції ОСОБА_1 дати працівникам поліції грошей, адвокат пояснила, що у ОСОБА_1 наявні обставини, які могли бути погіршені складанням відповідного протоколу. Адвокат наголосила, що у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 не було, відслідкувати розгляд справи сторона захисту не могла за відсутності інформації в реєстрі, тому надати пояснення та докази в районному суді у сторони захисту не було можливості. За таких підстав адвокат наголосила про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, адвокат зауважила, що до функцій Національної поліції входить запобігання вчиненню правопорушень.

Під час апеляційного провадження на підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 надав до суду апеляційної інстанції флеш-накопичувач з відеоматеріалами з камери зовнішнього спостереження СТО «Автомум».

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи встановлено, що районним судом не було вчинено дій з забезпечення належного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про розгляд справи в суді першої інстанції. Тобто, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені в ст. 268 КУпАП, в суді першої інстанції, зокрема, давати пояснення по справі, подавати докази, заявляти клопотання. У зв`язку з чим, апеляційний суд приймає надані ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції докази у виді відеозапису та вважає за необхідне їх дослідити і надати їм правову оцінку.

Судом встановлено, що наданий ОСОБА_1 відеоматеріал містить запис подій, що мали місце 31 грудня 2021 року, починаючи з 01:15:02 год. до 01:29:59 год.

Інформацією з мережі Інтернет встановлено, що СТО «Автомум» розташований у м. Одесі по вул. Балківській, буд. 97.

Так, з даного відеозапису вбачається, як у м. Одеса по вул. Балківській 31 грудня 2021 року о 01:20:11-01:20:20 год. автомобіль з`їжджає з місця стоянки біля будинку на проїжджу частину та перекриває ліву смугу руху транспорту поперек і з автомобілю ніхто не виходить. Через деякий час, а саме: о 01:25:49 год. до автомобіля під`їжджає екіпаж патрульної поліції і о 01:25:57 год. з боку будинку виходить чоловік, що йде у напрямку авто та поліцейських, після чого о 01:27:01 год. згаданий автомобіль від`їжджає з проїжджої частини назад на місце стоянки перед будинком, а за ним прямує авто патрульної поліції.

Дослідивши наданий ОСОБА_1 доказ у сукупності з іншими матеріалами адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що даний відеозапис є належним, допустимим і достатніми, оскільки вчинений у день, час та у місці, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданим поліцейськими відеоматеріалами, не суперечить цим відеоматеріалам, а доповнює їх та інші матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності наданого ОСОБА_1 відеозапису.

Слід зазначити, що апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції, на яких покладений обов`язок щодо забезпечення доказової бази у справі, не здійснено правильного і точного складання адміністративного матеріалу, зокрема, не виконано вимогу щодо вчинення відеозапису події з моменту початку виконання службових обов`язків, зокрема з моменту виявлення поліцейськими автомобілю марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_1 ., який стояв на проїзній частині на вул. Балківській, та з самого початку спілкування з ОСОБА_1 - коли останній з`явився біля автомобілю та в присутності поліцейських сів за кермо автомобіля і переїхав з проїзної частини на тротуар.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги та необхідності їхнього врахування при вирішенні адміністративної справи по суті.

Так, апеляційним розглядом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки співробітники поліції користуючись ситуацією, що даний автомобіль заважав руху іншим транспортним засобам та поліцейські не вчиняли дій по прибиранню авто з проїжджої частини, фактично під загрозою вилучення автомобіля за допомогою евакуатора, спонукали апелянта особисто переїхати за кермом автомобіля з проїзної частини на тротуар.

При цьому поліцейські не могли не вбачати і повинні були вбачати наявність у ОСОБА_1 таких очевидних ознак алкогольного сп`яніння, як нестійка хода та нечіткість мови, але незважаючи на це жодним чином не перешкоджали ОСОБА_1 сісти за кермо і переїхати з проїзної частини вулиці на тротуар, вважаючи таким чином факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння доведеним.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема, передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже недоведена винність особи у скоєнні правопорушення рівнозначна доведеній невинуватості.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року - скасувати та провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе