ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4109/22

Номер провадження 3/495/2141/2022

24 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 25 прикордонний загін Південне регіональне управління Державна прикордонна служба України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

21.06.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 25 прикордонний загін Південне регіональне управління Державна прикордонна служба України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення гр. ОСОБА_2

27.05.2022 року старшим прикордонного наряду було складено адміністративний протокол серії ПдРУ № 163916 відносно гр. ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2022 року 17:30 год., в ППР Паланка-Удобне-Маяки, було виявлено, гр. України ОСОБА_1 , який 03.03.2022 року незаконно перетнув ДКУ без проходження паспортного контролю. Своїми діями порушив вимоги ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянами України.

За вищезазначені дії передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання особа не з`явилась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до приписів 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, ч. 1 ст. 256 КУпАП та Порядком передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються всі наявні відомості про особу правопорушника. Вказаними нормативними актами не передбачено обов`язкове встановлення та/або зазначення у адміністративному протоколі всіх можливих анкетних даних правопорушника, а саме: місця або дати народження, місця проживання та інших.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд забов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Таким чином під час дослідження матеріалів справи судом було встановлено, що протокол серії ПДРУ № 163916 складений 27 травня 2022 року відносно ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, є таким, що складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

А саме в протоколі, в відомостях щодо особи яка притягається, в графі «дата, місце народження» відсутня будь яка інформація.

Таким чином, суд вважає, що не зазначення вищезазначеної інформаціє, є порушенням вимоги ст. 256 КУпАП, та унеможливлює можливість суду констатувати винність гр. ОСОБА_2 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки з протоколу неможливо встановити особистість особи якої ставиться в провину правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 256, 247 252, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів, з дня її винесення.

Суддя: Боярський О.О.