ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 672/187/22

Провадження № 33/4820/321/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Чухась М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні,в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Чухась М.С., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн.).

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 496 грн. 20 коп.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 28.03.2022 року, близько 16 год. 44 хв., керував транспортним засобом «Форте» (мотоблоком), б/н, поблизу будинку №2, по вул. Жовтневій, в с. Купин Хмельницького району Хмельницької області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 "а" ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Чухась М.С. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Сторона захисту посилається на наявність в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 виправлення у даті його складання після вручення другого екземпляру правопорушнику, зокрема в оригіналі протоколу дата вчинення правопорушення читається 28, а у екземплярі врученому ОСОБА_1 - 18. Крім того, проглядається і виправлення дати, а саме 28 і у розписці про роз`яснення прав та обов`язків. Переконує, що подібні виправлення не допускаються чинним законодавством, а тому протокол є неналежним доказом. Не погоджуються, також із твердженням суду першої інстанції, викладеним у постанові, про те, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду, оскільки акту огляду складено не було. Також апелянт не погоджується з висновками суду, що у другому екземплярі протоколу, наданому правопорушнику, є такі ж виправлення, як і у першому, з огляду на те, що виправлення у протоколі взагалі не допускаються. Вважає, оскаржувану постанову суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Чухась М.С., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ № 165070 від 28.03.2022 року, з якого слідує, що 28 березня 2022 року о 16 год. 44 хв. керував транспортним засобом «Форте» (мотоблоком), б/н, поблизу будинку №2, по вул. Жовтневій, в с. Купин Хмельницького району Хмельницької області, в стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП ВПД №1 ХРІП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Оседцем С.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 були роз`яснені його права і обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи у Городоцькому районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у вказаному протоколі та розписках.

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, жодних зауважень чи незгоди із його змістом останнім не зазначено, як і не вказано щодо протиправності дій працівників поліції при його складанні.

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу по суті правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 власноручно зазначив, що випив.

Твердження захисника про наявність у протоколі виправлень, як на підставу визнання неналежності протоколу, в якості доказу вини ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

У відповідності до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції зазначено, що виправлення, закреслення, внесення додаткових відомостей не допускаються саме після того, як протокол вже складено і підписано особою, відносно якої його складено.

Разом з тим, як убачається із копії протоколу про адміністративне правопорушення, яку долучено до матеріалів справи, вказана копія цілковито відповідає оригіналу і на ній відображені ті ж виправлення в даті, що й у самому оригіналі. Отже, такі виправлення були зроблені за участю ОСОБА_1 та до моменту вручення йому копії протоколу (а.с.26).

Відтак, суд першої інтсанції прийшов до обгрунтованого переконання, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що зазначення дати вчинення адміністративного правопорушення у протоколі саме 28.03.2022 року у спосіб виправлення відбулось внаслідок первинної описки і не може бути підставою для констатації факту про відсутність складу чи події адміністративного правопорушення.

Аналогічні позиції висловив у своїх постановах і Верховний суд, а саме у постановах від 24.12.2019 року справа №459/1801/17 та від 28.11.2018 року справа №537/1214/17, в яких йдеться про те, що невірно вказані відомості є описками та не можуть спростовувати факт вчинення адміністративного правопрушення.

Винуватість особи встановлюється не лише даними протоколу, а й іншими доказами, які, в сукупності з даними протоколу, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Результат проведеного огляду 2,09 % проміле.(а.с.6)

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 було проведено огляд у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (різких запах з ротової порожнини, почервоніння обличчя) результат позитивний 2,09 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис у акті. Що спростовує твердження сторони захисту про не складання акту огляду (а.с. 4).

Долучені до матеріалів справи копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7898 (а.с.35), Алкотестер 6810, виробник Drager, Німеччина за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, чинне до 06.10.2022 року.

Згода водія з результатами огляду, який був проведений поліцейським з використанням технічних засобів, повинна бути оформлена належним чином, оскільки саме від наявності такої згоди залежить чи можливо допускати результати такого огляду в якості доказу по справі чи він буде визнаний недійсним, оскільки огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений в закладах охорони здоров`я.

Наявність згоди водія з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути підтверджена відповідними доказами, одним з яких є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким зафіксовано проведення такого огляду із зазначенням отриманого результату.

Оскільки, ОСОБА_1 повністю погодився із отриманим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, то у працівника поліції були відсутні правові підстави для направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Жодних зауважень чи заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції відеоматеріали та письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З відеозапису вбачається рух автомобіля патрульних поліцейських по вулиці села, які зупиняють мотоблок під керуванням ОСОБА_1 , у якого спостерігаються ознаки алкогольного сп`яніння. Пропонують йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, він погоджується на місці зупинки транспортного засобу. Каже, що пив спиртне годину тому. Продуває, результат 2,09 % проміле. Заперечень щодо результатів не висловлює, від проходження огляду в медичній установі відмовляється.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, щодо того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з істотним порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки під час перевірки вищевказаних доводів апеляційної скарги не було виявлено порушень встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша