Дата документу Справа № 332/5082/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/5082/21 Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження №33/807/323/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 08.12.2021 року о 10-08 годині керівник відділення АТ «А-банк» ОСОБА_1 розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Павлокічкаська, буд.61 обслуговувала клієнтів у приміщенні де відсутня розмітка для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1.5 метра, чим порушила вимоги п.2-2 п.п.9 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року із змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбаченаст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова необґрунтована, прийнята з порушеннями норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та судом під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не було взято до уваги приписи статті 55 ГК України, які визначають хто є суб`єктом господарювання, та приписи ст.246 ГК України щодо визначення виключно законом органів, уповноважених приймати рішення щодо обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вона дійсно офіційно перебувала у трудових відносинах з AT "А-БАНК", а також є уповноваженою особою цього суб`єкта господарювання на прийняття рішення щодо обмеження чи заборони діяльності суб`єкта господарювання, його відокремлених та/або структурних підрозділів, чи на неї покладено обов`язки із забезпечення нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1.5 метра. Апелянта зазначає, що її дійсно переміщено на посаду керівника відділення "Центр обслуговування клієнтів №456 в м.Запоріжжі", на якій вона перебувала на момент складання протоколу від 08.12.2021 року. Згідно із Положенням про відділення "Центр обслуговування клієнтів № 456 в м.Запоріжжі", затвердженого рішенням Наглядової Ради AT "А-БАНК" від 09.01.2018 року, очолюване нею відділення є структурним підрозділом AT "А-БАНК", яке створене з метою поліпшення обслуговування клієнтів та виконання функцій, визначених банком. Відділення не є юридичною особою, утворюється на балансі банку і підпорядковується банку. Отже, у протоколі від 08.12.2021 року зроблено хибний висновок, що відповідальність за невиконання Постанови № 1236 покладається саме на неї, як на керівника відділення. Таким чином, оскільки вона є лише найманим працівником (керівником структурного підрозділу), а не суб`єктом господарювання, що здійснював зазначену в протоколі діяльність, чи органом, уповноваженим приймати рішення про заборону діяльності суб`єктів господарювання, в розумінні ст. 44-3 КУпАП, вона не може бути належним суб`єктом вказаного правопорушення.

Просить скасувати постанову суду від 17.02.2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить повернути їй сплачений судовий збір у сумі 744 грн. за подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2021 року о 10-08 годині керівник відділення АТ «А-банк», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Павлокічкаська, буд.61 ОСОБА_1 обслуговувала клієнтів у приміщенні, де відсутня розмітка для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1.5 метра, чим порушила вимоги п.2-2 п.п.9 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року із змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбаченаст.44-3 КУпАП.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 678389 від 08.12.2021, рапорт, фототаблиці.

При цьому, рапорт дільчого офіцеру поліції СП віддлення полції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Є.Чумак , в силу положеньст.251 КУпАП, не може бути доказом по даній справі, відповідно до позиції ВС/КАС, зокрема, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Відповідаючи на доводи ОСОБА_1 , що вона не є суб`єктом господарювання, що здійснював зазначену в протоколі діяльність, апеляційний суд виходить із наступного.

Так, диспозиція ч.1 ст. 44-3 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суб`єкт адміністративного правопорушення -як загальний - фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, так і спеціальний, вразі коли правила, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами поширюються на осіб певної категорії.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

При апеляційному розгляді справи апелянт ОСОБА_1 надала копію своєї посадової інструкції, в якій в розділі ІІ в п. 1.1., 1.4, 1.5 зазначено, що керівник відділення групи Б підпорядковується Голові Правління Банку, призначається на посаду та звільняється з неї наказом Голови Правління банку або іншим керівником банку в межах наданих їм повноважень. Мета діяльності Керівника відділення групи Б - виконання затверджених Стратегії та бюджету відділення, забезпечення отримання банком прибутку від надання банківських послуг клієнтам, залучення нових клієнтів, збільшення охоплення продуктами та послугами банку діючих клієнтів та їх обслуговування.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , за інкримінованих у протоколі обставин, не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки в даному випадку суб`єкт за порушення вимог п. п. 9 п. 2-2 постанови КМУ від 09.12.2020 р. - є спеціальний, а тому суб`єкт господарювання може бути в особі його керівника або власника.

При цьому, слід відзначити, що відповідно до положень діючого законодавства (Господарський кодекс України) суб`єкти господарювання - це організації, які на основі юридично відокремленого майна в межах своєї господарської компетенції безпосередньо здійснюють господарську діяльність і використання її результатів або управлінську діяльність в економіці.

В даному випадку слід врахувати, що відділення "Центр обслуговування клієнтів № 456 в м.Запоріжжі" є лише структурним підрозділом AT "А-БАНК" та не є юридичною особою, а ОСОБА_1 є найманим працівником.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доводи апелянта, стосовно того, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, цілком слушними.

На підставі викладеного, постанову суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Постановляючи нову постанову апеляційний суд дослідив всі наявні в матеріалах справи в своїй сукупності докази та дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується клопотання про повернення судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду від 17 лютого 2022 р., то воно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2022 р. задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) помилково сплачений судовий збір в розмірі 774 (сімсот сімдесят чотири) гривні 30 коп. за квитанцією 5698-1826-0417-2690 від 01.06.2022 р. на реквізити: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./м.Зап.Вознес./22030101, Банк отримувача: Казначейство України, рахунок отримувача: UA0008513, МФО банку отримувача 899998, код 37941997, призначення платежу: судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , на рішення від 17.02.2022 по справі № 332/5082/21, Запорізький апеляційний суд.

Роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом / копією платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник