Справа №591/7380/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М.Р.
Номер провадження 33/816/76/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що вона, 05 жовтня 2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Сумах по вул. Охтирська, 17, керуючи транспортним засобом КІА Сеrato1.6 д.н.з. НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконалась що це буде безпечно, чим створила перешкоду водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом DAEWOO Nubira д.н.з. НОМЕР_2 , чим спричинила ДТП, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлено з недотриманням норм матеріального та процесуального права, особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання її захисника про призначення судової автотехнічної експертизи і мотивів такої відмови у вказаній постанові не відображено, при тому, що експертним дослідженням було б встановлено дійсні причини та обставини настання ДТП, що б усунуло наявні протиріччя вказаних обставин.

Крім того, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не були враховані покази свідка маршрутного таксі ОСОБА_3 , який пояснював, що перед ним рухався чорний транспортний засіб ближче до центру дороги, який увімкнув поворот ліворуч та зупинився для здійснення маневру, а він також зупинився за ним та своїми габаритами перекривав чорний автомобіль. Позаду транспортних засобів він не бачив, та через деякий час, приблизно через 5-10 секунд, почув звук гальм та через ліве плече побачив, що червоний автомобіль рухається по зустрічній смузі та допустив зіткнення з чорним транспортним засобом. Таким чином, фактично свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив обставини, що вона виконала всі вимоги, які передбачені п. 10.4 ПДР дорожнього руху для здійснення повороту.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги і її покази, які узгоджуються з показами свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких ні вона, ні свідок не бачили позаду себе транспортний засіб під керування ОСОБА_2 і вказана обставина підтверджує той факт, що перед зміною напрямку руху ліворуч вона переконалася, що це буде безпечним, оскільки транспортних засобів, окрім маршрутного таксі, позаду її автомобіля не було і вона завчасно увімкнула поворот ліворуч, тобто, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь - які докази на підтвердження того, що вона недотрималась вимог п. 10.1 ПДР України. Проте, судовим рішення вона була визнана винною у порушенні цих правил, що свідчить про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані покази ОСОБА_2 , який пояснив, що перед ним рухалося маршрутне таксі з маленькою швидкістю та біля будинку 22 він розпочав маневр - обгін маршрутного транспортного засобу, на зустрічній смузі автомобілів не було. В кінці будинку 22 побачив фари чорного автомобіля і застосував екстрене гальмування. Крім того, ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що перед початком обгону транспортний засіб, яким вона керувала, він не бачив попереду маршрутного таксі. При цьому, судом першої інстанції не були враховані вимоги п. 14.2 ПДР України, відповідно до яких перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, яки рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч. Фактично, саме вона рухалася попереду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а отже останній здійснюючи обгін маршрутного таксі не переконався, що вона подавала сигнал про намір повороту ліворуч та здійснювала поворот.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано жодної оцінки схемі місця ДТП, відповідно до якої гальмівний шлях транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 складав 12 м та 13,5 м відповідно, що доводить той факт, що водій ОСОБА_2 не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху та не урахував дорожньої обстановки в результаті чого і сталася ДТП. Фактично, судом першої інстанції не встановлений причинний зв`язок з виникненням даної ДТП, не встановлені обставини, чи мала вона та водій ОСОБА_2 технічні можливості попередити зіткнення.

Апелянт зазначає, що фактично, в обґрунтування її винуватості, а саме, у порушенні вимог п. 10.1 ПДР України, суд поклав в основу усний висновок експерта автотехніка ОСОБА_4 , однак, у розумінні ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», п. 4.12. наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» №53/5 від 08 жовтня 1998 року, поняття усного висновку експерта не існує. Усний висновок експерта автотехніка ОСОБА_5 є лише суб`єктивним твердженням останнього, яке не підтверджується жодним доказом у справі, він наданий без ґрунтовного аналізу (без урахування відповідних нормативних актів, методик, рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, які повинні використовуватися експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз) обставин ДТП.

На думку апелянта, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, усний висновок експерта автотехніка ОСОБА_5 не є доказом у справі, однак суд першої інстанції на вказану обставину безпідставно уваги не звернув, чим допустив порушення вимог ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів.

Таким чином, апелянт вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено порушення нею вимог п. 10.1 ПДР України, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судове засідання 25.08.22 на 13.00 годину особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представник адвокат Грищук Д.В. не з`явились.

Від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищука Д.В. надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів зайнятості в іншому судовому засіданні у Путивльському районному Сумської області, призначеного до розгляду на 14-00 год. 25.08.2022 року.

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника та повторного (четвертого) відкладення розгляду цього провадження, виходячи з таких обставин.

Так, дане провадження за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшло на розгляд апеляційного суду 17 грудня 2021 року, тобто справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні більше восьми місяців. При цьому, розгляд даної справи неодноразово відкладався з різних причин, а саме, у зв`язку з клопотаннями захисника про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнним станом, перебуванням захисника у відпустці, перебуванням ОСОБА_1 за кордоном.

Крім цього, під час розгляду вказаної адміністративної справи апеляційним судом, від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищук Д.В. 25 січня 2022 року надійшло клопотання про призначення по справі судової автотехнічної експертизи, яке в цей же день було задоволене та призначено по справі судову автотехнічну експертизу з метою дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.

14 лютого 2022 року від судового експерта Кирієнка В.Г. надійшло клопотання про надання додаткових вихідних даних по матеріалам справи, на виконання якого на 11-15 год. 03 березня 2022 року був призначений розгляд справи. Потерпілим ОСОБА_2 03 травня 2022 року були надані письмові відповіді на запитання експерта, при цьому ні ОСОБА_1 ні її захисник адвокат Грищук Д.В. відповідей на запитання експерта не надали ні в письмовому вигляді, ні в судовому засіданні, а тільки від захисника надходили клопотання про відкладення розгляду даної справи.

В свою чергу, апеляційним судом при задоволенні попередніх клопотань захисника про відкладення розгляду даного провадження, надавались письмові роз`яснення про можливість участі як захисника, так і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в режимі відео конференції. Однак таких клопотань від учасників не надходило.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, у п.53 рішення зазначив, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами. Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 та її захисник адвокат Грищук Д.В. обізнані про те, що в суді розглядається апеляційна скарга ОСОБА_1 апелянти мали достатньо часу до судового засідання погодити питання щодо особистої участі в судовому засіданні або звернення із клопотанням про дистанційне провадження, жодного доказу про неможливість участі в судовому засіданні апеляційної інстанції учасниками надано не було, тому апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розгляд справи здійснювати у відсутність ОСОБА_1 та її захисника Грищука Д.В. на підставі ч.1 ст.268 КУпАП, оскільки питання про погіршення становища особи не ставиться, а клопотання про відкладення вважає таким, що направлене на затягування розгляду апеляційної скарги, при цьому порушуються права іншої сторони даного правопорушення потерпілого ОСОБА_6 , який в зв`язку з затягуванням розгляду справи не може реалізувати свої права.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою згідно ч.2 ст.268 КУпАП. Тому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд у відповідності з приписами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зарічний районний суд м. Суми ухвалюючи постанову, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та наклавши на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн., виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 05.10.2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Сумах по вул. Охтирська, 17 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA Cerato 1.6 д.н.з. НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконалась що це буде безпечно, чим створила перешкоду водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом DAEWOO Nubira д.н.з. НОМЕР_2 , чим спричинила ДТП з матеріальними збитками та транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відсутність доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП суд першої інстанції правильно, як на докази вини послався на:

- протокол про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2021 року серія ААБ №205592, який складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ним не оскаржувалися (а.с.1);

- схему місця ДТП яке сталося 05.10.2021 о 10.30 год. в м. Суми по вул. Охтирська, 17, складеною уповноваженою на те особою за участю водіїв т/з KIA Cerato 1.6 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , DAEWOO Nubira д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , яка засвідчена їх підписами, де визначені місця розташувань транспортних засобів, із зазначенням відповідних вимірів і місця зіткнення. (а.с.2) ;

- усний висновок експерта авто техніка ОСОБА_4 про порушення водієм ОСОБА_1 п.10.1 ПДР, а водієм ОСОБА_2 п.14.2 б ПДР, який зумовлюється дослідженими матеріалами справи та недовіряти якому у суду не має підстав;

- пояснення сторін ;

- надані суду фото та відео місця події та пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази є належними, допустимими, а відомості наведені в них є такими, що узгоджуються між собою і беззаперечно доводять той факт, що 05.10.2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Сумах по вул. Охтирська, 17 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA Cerato 1.6 д.н.з. НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконалась що це буде безпечно, чим створила перешкоду водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом DAEWOO Nubira д.н.з. НОМЕР_2 , чим спричинила ДТП з матеріальними збитками та транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Тому, проаналізувавши наведені докази, апеляційний суд зазначає, що висновок суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 в порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху, що зумовило настання ДТП є законним та обґрунтованим.

Щодо тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання її захисника про призначення судової автотехнічної експертизи і мотивів такої відмови у вказаній постанові не відображено, при тому, що експертним дослідженням було б встановлено дійсні причини та обставини настання ДТП, що б усунуло наявні протиріччя вказаних обставин, то апеляційний суд зазначає, що дійсно в постанові суду першої інстанції не зазначено мотивів відмови у задоволенні клопотання її захисника про призначення судової автотехнічної експертизи, але судом в судове засідання був викликаний експерт автотехнік ОСОБА_4 , який надав усний висновок, яким підтвердив порушення водієм ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України на підставі досліджених матеріалів справи.

Крім того, як зазначалося вище, апеляційний суд задовольнив клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грищук Д.В. про призначення по справі судової автотехнічної експертизи та призначив таку експертизу, однак на виконання клопотання судового експерта Кирієнка В.Г. про надання додаткових вихідних даних по матеріалам справи, ні апелянтом, ні її захисником не було надано відповідей на питання експерта, хоча потерпілий ОСОБА_6 , в свою чергу, надав письмові відповіді на дані питання, в зв`язку з чим, провести експертизу не вдалося. За таких обставин апеляційний суд розцінює поведінку ОСОБА_1 та її захисника направлену не на встановлення всіх обставин події ДТП, а на затягування розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не були враховані покази свідка маршрутного таксі ОСОБА_3 , її покази, які узгоджуються з показами свідка ОСОБА_3 , та не в повній мірі враховані покази ОСОБА_2 , то їх апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції врахував надані пояснення всіх сторін по справі.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не встановлений причинний зв`язок з виникненням даної ДТП, не встановлені обставини, чи мала вона та водій ОСОБА_2 технічні можливості попередити зіткнення, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови були досліджені всі матеріали справи та встановлено причинний зв`язок між порушенням п.10.1 ПДР з боку ОСОБА_1 з подією ДТП саме за наведених у протоколі обставинах.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, усний висновок експерта автотехніка ОСОБА_5 не є доказом у справі, однак суд першої інстанції на вказану обставину безпідставно уваги не звернув, чим допустив порушення вимог ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, то їх апеляційний суд визнає їх безпідставними, оскільки висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. - залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.