Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 369/5436/22
Номер провадження 33/824/2210/2022
Головуючий у суді першої інстанції В.В. Лисенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
12 серпня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Харчука Олександра Петровича, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича на постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП не зазначено,

громадянина України,

працюючого ФОП, Голосіївський район

міста Києва (зі слів),

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що 26.06.2022 близько 00 год 42 хв по вулиці Лугова в селі Юрівка Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобам марки «Seat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Вважає, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не доведений за відсутністю належних, достатніх та допустимих доказів, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у день та час, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, так як автомобіль був припаркований і двигун не був приведений у дію.

Вказав, що з відеозапису, який зазначений у протоколі, не можна дійти висновку, що водій керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції під час вказаної події.

Крім того адвокат Харчук О.П. зазначив, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», а лише намагався з`ясувати у поліцейського чому він не будучи водієм має проходити огляд на стан сп`яніння, що помилково було розцінено поліцейським як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Адвокат Харчук О.П. вважає, що оскільки ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не може бути суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Вимогу поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння вважає протиправною та безпідставною. Крім цього зауважив, що поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Протокол, складений працівниками поліції вважає недопустимим доказом у справі, оскільки він містить недостовірні відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, а тому його недостатньо для звинувачення ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також недопустимим доказом у справі адвокат вважає відео файли з нагрудної камери поліцейського, оскільки на відеозаписі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та усієї процедури оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 , включаючи порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, адвокат Харчук О.П. звернув увагу на те, що працівники патрульної поліції перед ввімкненням нагрудних відеореєстраторів не попередили ОСОБА_1 про застосування відносно нього такого превентивного заходу. На відеозаписі також не зафіксовано жодних відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 55, 56, 63 Конституції України, ст. 208 КУпАП, що призвело до порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Суддя не надав належної правової оцінки показам свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та помилково взяв їх до уваги під час розгляду справи, оскільки зазначені особи не можуть бути свідками у даній справі так як є упередженими, ураховуючи, що вони є співробітниками громадського формування «Віта - Захист», що фактично здійснює діяльність з охорони громадського порядку, а тому такі покази свідків є недопустимими доказами у справі.

Зокрема зазначив, що суддя суду першої інстанції не врахувала під час розгляду справи тієї обставини, що ОСОБА_1 не було відсторонення від керування транспортним засобом у порушення вимог Інструкції №1395 та вимог ст. 266 КУпАП, що переконливо свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом в день та час, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та адвокат Харчук О.П. підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити з викладених підстав.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Харчука О.П., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої адвокатом Харчуком О.П. апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №314689 від 26.06.2022, складеним стосовно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом «Seat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився; даними відеозапису доданого до матеріалів справи, що повністю підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Усім зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано як ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest» на місці зупинки відповіді не надаває, не зважаючи на те, що така пропозиція була неодноразово зроблена поліцейським. Однак ОСОБА_1 не відповідав поліцейському, при цьому останнім було роз`яснено, що такі дії ОСОБА_1 будуть розцінені як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Поліцейським було правомірно розцінена така поведінка ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та роз`яснено складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проти чого ОСОБА_1 не заперечував. Підписуючи протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь - яких зауважень про те, що він не керував транспортним засобом, що належний йому автомобіль не був зупинений поліцейськими не зазначив.

Так, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить заперечень ОСОБА_1 щодо його складення, не містить його зауважень щодо змісту протоколу, запечень факту керування транспортним засобом, вказаного в протоколі не відображено. Відтак доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування Слепньовим В.О. транспортним засобом суд вважає необґрунтованими.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Отже, всупереч доводам апелянта, із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразову вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не реагував, відповіді не надав, що правомірно було розцінено поліцейським як відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у запропонований поліцейським спосіб.

Та обставина, що оформлення матеріалів адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 не зафіксовано на відео не спростовує зазначених у протоколі про адмінстравтне правопорушення обставин події, яка мала місце бути 26.06.2022 та не може трактуватися судом як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки повністю спростовується наявними у матеріалах справи доказами відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його поведінки, яка прослідковується на відеозаписі, що не є адекватною обстановці та свідчить про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та введення суду в оману стосовного обставин події, що мала місце 26.06.2022.

Хибними є доводи апеляційної скарги у тому, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційни суд зазначає наступне.

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Однак, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у день та час, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які у своїх поясненнях зазначили, що є працівниками громадської організації «Віта Захист», здійснюючи патрулювання 26.06.2022 у с. Юрівка (Київська область) по вулиці Луговій вони помітили автомобіль марки «Seat», державний номерний знак НОМЕР_1 , прослідували за ним з метою встановлення маршруту пересування, проте через приблизно 600 метрів автомобіль прийняв вправо та зупинився на узбіччі. Поцікавившись у водія причинами його перебування у комендантську годину на вулиці було виявлено, що водій знаходиться у нетверезому стані, запах алкоголю з порожнини рота водія дуже відчувався, що спонукало працівників громадського формування «Віта Захист» викликати поліцію. Свідки показали, що поведінка водія не відповідала обстановці та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

У суду відсутні підстави вважати пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 недопустимими доказами у справі, оскільки той факт, що вказані особи є працівниками громадської організації «Віта Захист» не свідчить про їх упередженість, а навпаки дає суду підстави вважати, що вказані особи обізнані про відповідальність за надання суду неправдивих пояснень.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, а працівники поліції прибули на місце, де був припаркований його автомобіль вже тоді, коли він знаходився біля транспортного засобу, щоб забрати з ньго документи, суддя суду першої інстанції вірно визнав необгрунтованими, оскільки зазначене спростовується наявними у матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та здійснення дії для його безпечного паркування на узбіччі.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційних суд відхиляє як необгрнутовані та такі, що повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, оскільки він був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями поліції. Зазначене прямо передбачено абз. 3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом з метою подальшого припинення адміністративного правопорушення, спростовуються наявним у протоколі про адміністративне правопорушення підписом ОСОБА_7 , якому було передано автомобіль на зберігання.

Доводи апеляційної скарги про ненадання працівниками поліції ОСОБА_1 направлення на огляд на стан сп`яніння в медичний заклад охорони здоров`я не спростовують висновків суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, оскільки зазначене не впливає на доведеність вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджує, що працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при проведенні огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Таким чином, переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при проведенні огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Дії працівників поліції у визначеному законом порядку ОСОБА_1 не оскаржував.

Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, та інших даних.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та введення суду в оману стосовного обставин події, що мала місце, проте висновків судді не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11.07.2022 стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича залишити без задоволення.

Постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Поливач