КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/1826/22-п головуючий у суді І інстанції: Константінова К.Е.
провадження №33/824/2289/2022 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шаблія Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює ФОП " ОСОБА_1 ", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №893204 від 01 грудня 2021 року, 24 листопада 2021 року приблизно о 08:00 год., ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно біологічного батька своїх дітей, ОСОБА_3 , чим завдала страждань його психологічному здоров`ю, а саме: погрожувала фізичною розправою, вимагала кошти за спілкування з сином.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Шаблій Юрій Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що в судовому засіданні проголошено лише вступну та регулятивну частину постанови та у зв`язку із дією на території України військового стану з 24.02.2022, закриттям доступу на доступ до Реєстру содових рішень в тестовому (обмеженому) режимі, оскаржувану постанову отримано лише 22 липня 2022 року, у зв`язку з цим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що єдиними доказами вини ОСОБА_1 визнано протокол правопорушення від 01 грудня 2021 року №893204, який складений з порушенням законодавства України. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без участі ОСОБА_1 , не містить її підпису, не роз`яснені її права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не отримувала під розписку протокол про адміністративне правопорушення, а також зазначає, що в протоколі неможливо прочитати за якою статтею КУпАП притягнуто до відповідальності правопорушника.

Зауважує, що в довідці ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Юлії Томенко, ні в рапорті ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Юлії Іванової від 01 грудня 2021 року не пояснюється, яким чином події в службовому кабінеті та інформація з інформаційних систем національної поліції доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Шаблія Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Чаплієва К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_3 заперечували проти доводів апеляційної скарги та заперечували щодо поновлення строків на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Шаблія Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Шаблій Юрій Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 текст оскаржуваного судового рішення отримав 26 липня 2022 року. В матеріалах справи відсутні зворотні повідомлення поштові про отримання учасниками справи постанови суду. Слід зазначити , що в матеріалах справи наявні супровідні листи від 10.02.2022року про направлення копій постанови учасникам процесу, разом з тим в матеріалах справи наявні зави від 11 лютого 2022року від учасників процесу про надання копії постанов, на яких відсутні данні про отримання постанови суду.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Шаблію Юрію Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №893204 від 01 грудня 2021 року, 24 листопада 2021 року приблизно о 08:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно біологічного батька своїх дітей ОСОБА_3 , чим завдала страждань його психологічному здоров`ю, а саме: погрожувала фізичною розправою, вимагала кошти за спілкування з сином, чим вчинила правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №893204 від 01 грудня 2021 року наявні виправлення у графі «статті» , так в графі декілька разів поверх наведені цифри з яких не можливо встановити точність написаного, так можна зрозуміти цифру 143-2,143-3, 145-2,145-3,173-2, 173-3, 174-2,174-3,175-2,175-3. Визначити за якою статтею було кваліфіковано правопорушення не можливо, суд першої інстанції на зазначену обставину увагу не звернув та не дав належної оцінки зазначеному факту.

Відповідно до п.2.2 та п.2.4 інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, яка вчинила правопорушення, щодо якої він складений. У разі виявлення помилки допускаються виправлення за умови запису "Виправленому вірити" та підпису державного інспектора, що склав протокол.

При складанні протоколу вказуються частина статті та стаття КУпАП , згідно з якою настає адміністративна відповідальність за вчинені протиправні дії. Зазначаються дата і місце складання протоколу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на протоколі відсутній запис "Виправленому вірити".

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №893204 від 01 грудня 2021 року є не належним та не допустимим доказом, оскільки у ньому наявні виправлення, які забороняються законом, а також відсутній запис «Виправленому вірити».

Згідно заяви ОСОБА_3 від 24 листопада 2021 року за змістом якої, він намагався встановити достеменне місце перебування та можливого відвідування навчальних закладів його малолітніми синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. З цією метою він за адресою: АДРЕСА_3 зустрів свою цивільну дружину ОСОБА_1 у супроводі її дочки ОСОБА_6 , невідомого чоловіка та одного з його синів ОСОБА_4 .. Побачивши його, вони почали активно перешкоджати його спілкуванню з сином, ображати, принижувати, погрожувати. Дійшовши таким способом разом до ліцею АДРЕСА_4 , він змушений був викликати поліцію. В цей час ОСОБА_1 зрозумівши, що доведеться спілкуватися з поліцією, почала в присутності сторонніх осіб погрожувати йому фізичною розправою, вимагаючи від нього кошти, в тому числі за спілкування з сином. На його питання, щодо місця перебування малолітнього ОСОБА_5 , вона взагалі стала поводити себе неадекватно та погрожувала фізичною розправою, безпосередньо в його помешканні та вбивством.

Згідно рапорта ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Юлії Іванової від 01 грудня 2021 року на виконання якої надійшли матеріали ЄО №42949 від 24 листопада 2021 року по заяві ОСОБА_3 , з приводу вчинення домашнього насильства відносно нього цивільною дружиною ОСОБА_1 .

Згідно довідки про проведення перевірки за зверненням ОСОБА_3 ст. ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Юлії Томенко за змістом якої, ОСОБА_1 після повідомлення, що відносно неї буде складено адміністративний протокол почала кричати, зухвало себе поводити, залишивши власні речі вибігла із службового приміщення. Також під час знаходження в службовому приміщенні ОСОБА_1 розмовляла по телефону на гучномовці зі своїм адвокатом, який погрожував працівникам поліції звільненням, впливовими зв`язками, а також рекомендувала їй зателефонувати на спецлінію "102" та надати неправдиву інформацію з приводу побиття та погроз з боку поліції. Вході перевірки по базі ІТС ІПНП встановлено, шо відносно ОСОБА_1 неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Згідно пояснень ОСОБА_1 за змістом яких 24.11.2021 року о 08.00 год. ранку, вона привела свого сина ОСОБА_4 на навчання до ліцею АДРЕСА_5 . Під час входу в школу до неї з дитиною раптово підбіг ОСОБА_3 , який намагався не пустити дитину в школу, блокував їх прохід, хапав дитину і її за руки, лякав дитину. Здійснюючи свої неправомірні дії ОСОБА_3 викликав поліцію та написав заяву на неї. Зазначила, що дана подія відбулась не за місцем її проживання чи проживання ОСОБА_3 , місце навчання дітей не є місцем для проведення зустрічей батька з дитиною, отже причини його знаходження біля приміщення ліцею їй не відомі. Приїхавши за вказаною адресою в час, коли дитина має бути в школі, ОСОБА_3 навмисно ініціював конфліктну ситуацію, підготувавшись до цього (написав завчасно заяву до поліції, викликав наряд поліції). Разом з тим, зазначила, що вона не погрожувала фізичною розправою ОСОБА_3 і не вимагала кошти за спілкування з сином. Всі його дії, які направлені на виклики поліції та вимоги складати протоколи проти неї є бажанням перешкодити їй в належному вихованні дітей та є своєрідним способом захисту та прикриття його протиправних дій щодо неї та їх дітей.

Апеляційним судом встановлено, що рапорт ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції Юлії Іванової від 01 грудня 2021 року та довідка про проведення перевірки за зверненням ОСОБА_3 не є допустимим доказами щодо наявності винних дій ОСОБА_1 , оскільки вони не містять будь-яких фактичних даних щодо наявності адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Санкція вказаної статті передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Суд апеляційної інстанції вважає, що звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися лише на одній заяві ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання винною ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 гривень. Стягненя з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 496 гривні 20 копійок.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно біологічного батька своїх дітей ОСОБА_3 , не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Таким чином, в апеляційній скарзі наведено переконливі доводи, які ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та дають апеляційному суду підстави для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Шаблія Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «02» вересня 2022 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко