Справа №521/3880/22
Номер провадження 3/521/3466/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м.Одеси Крижановський О.В., за участю секретаря судового засідання Шиян А.І., за участю прокурорів Малиновської окружної прокуратури м.Одеси Терлецької І., Більчак М., захисника адвоката Чубарова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима, Одеської області, громадянина України, працюючого головним державним інспектором відділу митного аудиту Одеської митниці Держмитслужби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.Одеси надійшли матеріали з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Як зазначено в протоколі №376 від 22.02.2022 року, головний державний інспектор відділу митного аудиту Одеської митниці Держмитслужби Дегтярьов Юрій Георгійович, будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту «а» п.1, ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, в порушення ч. 1 ст. 45 та п.2-1 розділу ХIII Закону несвоєчасно, без поважних причин подав 01.06.2020 року об 14 год. 41 хвилю щорічну декларацію за 2019-й рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

17.12.2019 року відповідно до наказу Одеської митниці Держмитслужби № 81-о вiд 17.12.2019 ОСОБА_1 в порядку переведення з Одеської митниці ДФС призначено на посаду головного державного інспектора відділу митного аудиту Одеської митниці Держмитслужби та присвоєно 6 ранг державного службовця.

Згідно підпункту «в», пункту 1 частини першої ст. 3 Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону - є державні службовці.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу», інші посади державної служби, не віднесені до категорії «А» i «Б» віднесено до посад категорії «В» державної служби.

Вiдповiдно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», посадова особа державної служби - це громадянин України, який займає посаду державноi служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштiв державного бюджету та здiйснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання i і протидії корупції.

Згідно ст. 1 Закону, державний орган - орган державної влади, в тому числi колегіальний державний орган, інший суб`ект публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати вiд iменi держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, головний державний інспектор відділу митного аудиту Одеської митниці Держмитслужби Дегтярьов Юрiй Георгiйович, будучи суб`єктом декларування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, і на нього поширюється юридична відповідальність за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією примітки ст. 172-6 КУпАП, вiн зобов`язаний виконувати вимоги ч. 1 ст. 45 вказаного Закону.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.08.2022 року вирішено питання щодо застосування приводу до ОСОБА_1 у судове засідання, яке призначене на 19.08.2022 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Чубаров С.В. просив суд справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. Також, надав заперечення до протоколу, в якому просив закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечення посилався на те, що у ОСОБА_1 був відсутній умисле вчинення правопорушення, вказав, що згідно наявного в матеріалах адміністративної справи додатку послідовність дій користувача ЄДРДО уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як вчинив ОСОБА_1 в період з 01.01.2020 року по 29.06.2020 року заповнення декларації розпочалося 16.05.2020 року о 15 годин 15 хвилин 58 секунд. Під час заповнення декларації у цей день у ОСОБА_1 виникло декілька технічних помилок. 19.05.2020 року о 10 годинні 23 хвилини 31 секунда було здійснено перевірку повноти та достовірності зазначеної інформацій (сторінка 4 з 5 Додатку). З необережності ОСОБА_1 не було активовано кнопку електронного цифрового підпису та отримання відповіді про успішно подану декларацію. Також вказав, що ОСОБА_1 не має у власності комп`ютеру, а користується комп`ютером доньки.

Прокурор Терлецька І. у судовому засіданні просила суд визнати виним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та притягти його до відповідальності в межах санкції цієї статті.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ч. 1 ст.172-6КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1,підпунктах "а"і"в"пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства деклараціюособи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020р. декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного аудиту Одеської митниці Держмитслужби, будучи суб`єктом декларування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону відповідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, та на нього поширюється юридична відповідальність за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією примітки ст. 172-6 КУпАП, зобов`язаний виконувати вимоги ч. 1 ст. 45 вказаного Закону.

ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до 00:00 год. 01.06.2020 р.

З послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб. Уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (а.с.40-42) вбачається, що 16.05.2020 року ОСОБА_1 розпочалось заповнення декларації, 19.05.2021 року ОСОБА_1 було здійснено перевірку повноти та достовірності зазначеної інформації. 01.06.2021 року о 14:04:55 ОСОБА_1 знов було переглянуто список документів. 01.06.2022 року о 14:41:07 було успішно подано декларацію. (а.с.42)

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Положеннями до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено: особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Відповідно до роз`яснення спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від №223-943/0/4-17 22.05.2017 зазначено: «Суб`єктивна сторона правопорушення (передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення) характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, матеріали провадження не містять доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , мав умисел, направлений на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес, та у даному випадку відсутність у ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

19 квітня 2020 року набрала чинності нова редакція ст. 38 КУпАП, відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у т.ч. за ст. 172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю», може бути накладено протягом шість місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На думку суду, законодавець у ч. 4 ст. 38 КУпАП зазначає про можливість накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, з урахуванням двох обставин: протягом 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення.

Тобто законодавець пов`язує строк у 2 роки з попередньою обставиною виявленням правопорушення. Таким чином, ці дві обставини за змістом вказаної норми не можуть враховуватись окремо при вирішенні питання щодо обчислення строку для накладання адміністративного стягнення, оскільки друга обставина (сплив 2 років з моменту вчинення) є похідною від першої (протягом 6 місяців з дня його виявлення).

За таких обставин, вказівка законодавця, що міститься в ч. 4 ст. 38 КУпАП, на дату виявлення правопорушення є першочерговою у визначенні строку відносно будь-якого правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Друга обмежувальна вимога щодо спливу 2 років з дня вчинення правопорушення є другорядною і може застосовуватися лише при дотриманні умов першої вимоги, яка пов`язана зі спливом 6 місячного терміну з дня виявлення правопорушення. Дотримання такого взаємозв`язку є обов`язковим в питанні, що пов`язано з виконанням вимог ст. 38 КУпАП.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також звернув увагу суддів, що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення (рекомендації від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17). Разом з цим, на сьогодні в антикорупційному законодавстві України, а також у КУпАП чітко не визначено, що слід розуміти під моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, що є колізією в законодавстві.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

22 лютого 2022 року оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Яковлєвим І.В. складено протокол № 376 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Як вбачається із зазначеного протоколу, датою вчинення адміністративного правопорушення визначено 01.06.2020 року (дата несвоєчасної подачі Декларації за 2019 рік), а датою фактичного його виявлення - дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 22.02.2022 року.

Суд, вважає, що посилання у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу 22.02.2022 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП неможна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства. Так, суд вважає, що факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Відповідно до ст.1 Закону № 1700-VII спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Отже, суд зазначає, що на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинули.

При цьому, суд також звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що посвідчують обставину з`ясування/встановлення спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції, причин та їх поважність, з яких ОСОБА_1 несвоєчасно подав Декларацію за 2019 рік.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підлягає обов`язковому закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.4 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 4 статті 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Одеський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Крижановський О.В.