Провадження № 3/638/179/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., під час розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вчинення ними адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року о 14 год. 54 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Науки 36 в м. Харкові, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофору не надала дорогу транспортному засобу «Toyota CHR», державний номерний знак НОМЕР_2 , який повертав праворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.6 ПДР України.

Також 25 жовтня 2021 року о 14 год. 54 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota CHR», державний номерний знак НОМЕР_2 , по просп. Науки 36 в м. Харкові, повертаючи праворуч рухалась не у правому краю проїзної частини, не врахувала дорожньої обстановки та допустила зіткнення з транспортним засобом «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 01 вересня 2022 року подала до суду засобами електронної пошти клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 подано письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, які долучені до матеріалів справи. В своїх письмових запереченнях ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала та зазначила, що з проколом про адміністративне правопорушення не згодна, оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося поза межами регульованого перехрестя, коли вона, не перешкоджаючи нікому, закінчивши маневр повороту ліворуч, прямувала в крайній лівій смузі за межами перехрестя. Зважаючи на що п.16.6 ПДР України не порушувала, при виконанні повороту ліворуч дотрималася вимог вказаного пункту. Оскільки зіткнення сталося поза перехрестям, вважає, що ДТП сталася виключно з вини водія ОСОБА_2 , яка порушила ПДР України. Крім того ОСОБА_1 зазначила про невідповідність змісту протоколу вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 950 від 04 жовтня 2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник Рудик І.І. вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП заперечували, оскільки порушення ОСОБА_2 п. 10.5 ПДР України не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, що виключає склад адміністративного правопорушення в її діях. На цій підставі просили провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того під час судового провадження захисником Рудиком І.І. подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких останній зазначив, що протокол щодо ОСОБА_2 складено безпідставно, оскільки інспектором в фабулі протоколу не зазначено конкретних дій водія (порушень), які б перебували у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП. Зазначив, що навіть імовірне порушення п. 10.5 ПДР ОСОБА_2 не може перебувати у причинному зв`язку із настанням ДТП, оскільки вона, повертаючи праворуч мала перевагу в русі, а водій ОСОБА_1 грубо порушила п. 16.6 ПДР України, що і стало причиною ДТП. ОСОБА_1 здійснила лівий поворот на пр. Науки, перед виконанням якого не переконалася, що це буде безпечно, не надала дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку та виконував поворот праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення ПДР, що призвели до пошкодження транспортних засобів, оскільки в даній дорожній ситуації здійснюючи поворот праворуч вона мала перевагу в русі відносно водія ОСОБА_1 , яка рухалася в зустрічному напрямку та здійснювала поворот ліворуч.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харква від 08 грудня 2021 року у даній справі про адміністративне правопорушення призначено судову автотехнічну експертизу обставин дорожньо-транспортної пригоди за матеріалами справи, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.3 до Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч (п. 16.6 ПДР України).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, незважаючи на невизнання вини останньою, знайшла своє повне підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149460 від 25 жовтня 2021 року, в якому зафіксовано порушення нею п. 16.6 ПДР України;

- схемою місця ДТП від 25 жовтня 2021, на якій зафіксовано механізм вчинення ДТП, та те, що транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- поясненнями ОСОБА_2 , які підтверджують обставини, викладені у протоколі серії ДПР18 № 149460;

- відеозаписом події, який міститься на DVD-R-диску, 4.7 GB, 120 min, з маркуванням «MAP643XE21195602», на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч, ненадала дорогу транспортному засобу «Toyota CHR», державний номерний знак НОМЕР_2 , який повертав праворуч;

- висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-22/296-ІТ від 22 липня 2022 року, відповідно до якого, у діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 та 16.6 ПДР України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося поза межами регульованого перехрестя суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом ДТП, який було здійснено відеореєстратором, встановленим в автомобілі ОСОБА_1 , та з якого вбачається, що зіткнення автомобілів відбулося в районі пішохідного переходу по пр. Науки, який розташований одразу ж за перехрестям.

У зв`язку з цим не заслуговують на увагу доводи, про те, що вона, закінчивши маневр повороту ліворуч, прямувала в крайній лівій смузі за межами перехрестя, оскільки такі пояснення спростовуються дослідженими судом доказами.

Суд зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 здійснила поворот ліворуч на пр. Науки, перед виконанням якого не переконалася, що це буде безпечно, не надала дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , який виконував поворот праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.3 до Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.5 ПДР України поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, незважаючи на невизнання вини останньою, знайшла своє повне підтвердження в суді та підтверджується наступними доказами:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149459 від 25 жовтня 2021 року, в якому зафіксовано порушення нею п. 10.5 ПДР України;

- схемою місця ДТП від 25 жовтня 2021 року, на якій зафіксовано механізм ДТП, та те, що транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

- поясненнями ОСОБА_1 , які підтверджують обставини, викладені у протоколі серії ДПР18 № 149459;

- відеозаписом події, який міститься на DVD-R-диску, 4.7 GB, 120 min, з маркуванням «MAP643XE21195602», на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 , здійснюючи поворот праворуч не дотрималась вимог п. 10.5 ПДР України, а саме здійснювала рух не тримаючись ближче до правого краю проїзної частини, внаслідок чого відбулося зіткнення. З відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 здійснюючи поворот праворуч фактично пересік за діагоналлю всі смуги руху в одному напрямку по пр. Науки;

- частково висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-22/296-ІТ від 22 липня 2022 року, відповідно до якого, у діях водія ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці вбачаються невідповідності вимогам п. 10.5 ПДР України.

Суд критично ставиться до п.6 Розділу «ВИСНОВКИ» (друга частина «Згідно показань водія автомобіля «TOYOTA CHR» ОСОБА_2 ») висновку експерта, відповідно до якого невідповідність дій ОСОБА_2 не перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, оскільки, по-перше, такий висновок зроблений лише на підставі показань ОСОБА_2 , і не знайшов свого підтвердження в першій частині розділу «ВИСНОВКИ» («Згідно показань водія автомобіля «BMW 320D» ОСОБА_1 »), а по-друге, в дослідницькій частині висновку експерта не обґрунтовано чому невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 10.5 ПДР України не знаходилась у причинному зв`язку з настанням ДТП. Натомість експерт обмежився лише констатацією того, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 мала перевагу в русі та їй була створена небезпека для руху. Водночас експертом однозначно встановлено, що в діях ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.10.5 ПДР України.

Крім того суд зазначає, що висновок експерта в розумінні ст. 251 КУпАП є лише одним із доказів у справах про адміністративне правопорушення поруч з іншими доказами, такими як протокол про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Разом з тим, відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що, керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи з викладеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що порушення ОСОБА_2 п.10.5 ПДР України безумовно перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, оскільки у разі дотримання останньою даної вимоги ПДР та русі при повороті праворуч ближче до правого краю проїзної частини, навіть за умови порушення ОСОБА_1 п.16.6 ПДР України, дорожньо-транспортній пригоді можна було би запобігти. Такі висновки суду ґрунтуються зокрема на даних відеозапису з відеореєстратора з автомобіля ОСОБА_1 , на якому чітко видно, що зіткнення відбулося зокрема тому, що ОСОБА_2 не рухалась ближче до правого краю проїзної частини, як то зазначено у п. 10.5 ПДР України. Водночас відеозапис підтверджує як пояснення ОСОБА_1 , так і зміст протоколу серії ДПР18 №149459 разом зі схемою місця ДТП.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Таким чином, зазначені вище та досліджені під час судового розгляду докази суд у розуміння ст. 251 КУпАП визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149460 від 25 жовтня 2021 року та серії ДПР18 №149459 від 25 жовтня 2021 року відповідно.

Отже, своїми діями як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адміністративне стягнення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149460 від 25 жовтня 2021 року та серії ДПР18 № 149459 від 25 жовтня 2021 року правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП були вчинені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 жовтня 2021 року.

За ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи ст. 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Під час розгляду адміністративного матеріалу суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням того, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Суд наголошує, що у даному випадку строк накладення адміністративного стягнення закінчився з об`єктивних причин, які не залежали від суду, а саме у зв`язку з проведення судової автотехнічної експертизи.

Керуючись ст. 33-35, 38, 124, 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Поволяєва