КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1708/2022 Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Перекупка Г.А.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника адвоката Тараненка Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року о 09 год. 00 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував автомобілем «VOLKSWAGEN CRAFTER», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. В. Чорновола, 42, м. Вишневе, Бучанського району, Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року о 09 год. 00 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CRAFTER», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. В. Чорновола, 42, м. Вишневе, Бучанського району, Київської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5 та 12.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник Тараненко Я.Ю. посилався на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та залишив поза увагою те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що патрульними поліцейськими пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних приладів чи у закладі охорони здоров'я.

Крім того, в матеріалах справи відсутній акт огляду водія на стан сп`яніння, який складається у двох примірниках за результатами огляду, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення, а також направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що патрульний поліцейський, не направивши ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, порушив Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник також посилається на те, що, виходячи зі змісту пояснень свідків, немає жодних підстав вважати, що вони були очевидцями даної події, а також те, що свідки взагалі були присутні в той час, коли складалися адміністративні матеріали. При цьому відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського в матеріалах справи відсутній, а протокол сам по собі не може слугувати доказом в даній справі у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, постанова судді в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тараненко Я.Ю. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тараненка Я.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , які надійшли до суду апеляційної інстанції, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року оскаржена лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана постанова суду згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП переглядається апеляційним судом лише в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2021 року серії ААБ № 076897, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та розписку ОСОБА_4 , проте належної оцінки цим доказам не надав і дійшов помилкового висновку про дотримання поліцейським при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вимог ст. 266 КУпАП.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, сам ОСОБА_1 , як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, зазначав, що поліцейські взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці, ні у закладі охорони здоров`я.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційному суді надав пояснення, у яких зазначив, що 08.10.2021 року приблизно о 09 год. 00 хв. він рухався на своєму автомобілі «VOLKSWAGEN CRAFTER», д.н.з. НОМЕР_1 . Переїхавши залізничний переїзд, він побачив перед собою «лежачий поліцейський» та вирішив його об`їхати якнайближче до бордюру з правої сторони, але не врахувавши габарити свого автомобіля, випадково наїхав на бордюр, внаслідок чого відбулося зіткнення передньої частини автомобіля з парканом. Після даної ДТП ОСОБА_1 викликав поліцейських. По приїзду на місце події поліцейські відразу почали оглядати транспортний засіб та складати протокол про ДТП, а згодом один з поліцейських виразив сумнів у тверезості ОСОБА_1 , тому що останній мав почервоніння обличчя та нерозбірливу мову. В свою чергу, ОСОБА_1 зазначив, що завжди так розмовляє і має злегка почервоніле обличчя через внутрішні чинники організму, а коли нервує то колір обличчя стає ще червонішим. Проте, незважаючи на пояснення ОСОБА_1 , поліцейські сіли в автомобіль і почали складати протокол. Згодом, коли ОСОБА_1 стояв біля свого транспортного засобу, один з поліцейських вийшов з машини, знайшов двох громадян і вони разом сіли в службовий автомобіль. Через п'ять хвилин дані особи вийшли з автомобіля і покинули місце пригоди. Потім поліцейські попросили ОСОБА_1 сісти в їхній транспортний засіб і сказали, що відносно нього складено два протоколи: один за вчинення дорожньо-транспортної пригоди а інший за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що не згоден з такими діями патрульних, однак поліцейські на це не зважали та пояснили, що для того, щоб отримати тимчасове посвідчення водія, він повинен підписати протокол, що він і зробив, оскільки для здійснення господарської діяльності йому необхідно керувати автомобілем. ОСОБА_1 також повідомив, що на момент підписання протоколу він був у розпачі, а тому не зазначив своєї незгоди в протоколі. В зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення він помітив, що свідки зафіксували його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, проте проходити сам огляд патрульні поліцейські ОСОБА_1 не пропонували ні на місці, ні в закладі охорони здоров'я. Також останній зазначив, що свідки взагалі його не бачили, так як він стояв від них за 15-20 метрів біля свого автомобіля.

Крім того, під час дослідження апеляційним судом доказів було встановлено, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамери поліцейського, який би підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння, та направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До апеляційного суду також надійшли письмові пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с.69-71), який у протоколі від 08.10.2021 року серії ААБ № 076897 начебто засвідчив факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння. У своїх поясненнях ОСОБА_2 повідомив апеляційний суд, що 08.10.2021 року близько 10:00 по вул. Чорновола у м. Вишневе поліцейські попросили його бути понятим при складанні протоколу на водія автомобіля Фольксваген Крафтер, який зі слів поліцейських мав ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 підписав протокол і пояснення, зміст яких не читав. Водій Фольксвагена в цей час знаходився біля свого автомобіля. Візуально водій поводив себе спокійно, стояв біля свого автомобіля 10-15 метрів від свідка. Ознак сп`яніння ОСОБА_2 не бачив і не чув, щоб поліцейські пропонували проходити медичний огляд водію. Після підпису в протоколі поліцейські ОСОБА_2 відпустили.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відеозапис даної події відсутній, а покази свідків апеляційний суд не може визнати допустимим доказом, зважаючи на те, що один з них у письмових поясненнях заперечив ту обставину, що при ньому ОСОБА_1 патрульним поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився. Щодо розписки ОСОБА_4 про те, що він зобов`язується доставити автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , до місця проживання останнього, то ця розписка взагалі не є належним доказом на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не містить з цього приводу жодної інформації.

При цьому, протокол сам по собі не може слугувати доказом в даній справі у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи докази, досліджені під час апеляційного розгляду, а також приймаючи до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп`яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров`я) і лише вказано про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що суперечить іншим доказам у справі, зокрема, поясненням в суді ОСОБА_1 та письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 , які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції визнає переконливими доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тараненка Я.Ю. про недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, які стосуються огляду водія на стан сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалося поліцейськими пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу, а також у закладі охорони здоров`я після його відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер». Зважаючи на недоведеність належними та допустимими доказами факту пропонування ОСОБА_1 патрульними поліцейськими проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, помилковим є висновок суду першої інстанції про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності у цій частині є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В іншій частині постанова суду підлягає залишенню без змін, оскільки не була предметом апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Тараненка Ярослава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко