КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/3230/22 Головуючий в 1 інстанції Старовойтова С.М.
Провадження №33/824/2117/2022 Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Голуб С.А.,

за участі осіб, які з`явились в судове засідання:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року, ОСОБА_1 06 лютого 2022 року о 02 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Гагаріна, 5 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

Також, ОСОБА_1 06 лютого 2022 року о 02 годині 30 хвилин керуючи транспортним засобом «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Гагаріна, 5 в місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 , чим заподіяв механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 «а», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винниму вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 14 липня 2022 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено докази у справі, зокрема судом не враховано, що працівниками поліції його не було належним чином проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, не було роз`яснено право ознайомитись із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Також не було роз`яснено право на отримання кваліфікованої юридичної допомоги.

Крім того, зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатами тесту, то працівники поліції мали запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, проте цього не було зроблено.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Одночасно зі зверненням до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що про наявність оскаржуваного рішення суду дізнався лише 06 липня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Судом першої інстанції належним чином він не був повідомлений про час та місце розгляду справи. «Заява про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS повідомлення», яка міститься в матеріалах справи ним не підписувалась та про її наявність ОСОБА_1 було не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи доводи скаржника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції визнає їх поважними, а тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року підлягає задоволенню

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення знайшли своє об`єктивне підтвердження на підставі протоколу про адміністративне правопорушенням, переглянутим в судовому засіданні долученим працівниками поліції диском із відеозаписом з місця події, результатом проходження тестування на приладі «Драгер» та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії АББ №304929 від 06 лютого 2022 року, відповідно до якого 06 лютого 2022 року о 02 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Гагаріна, 5 в місті Києві в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 06 лютого 2022 року працівником поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» результат огляду 1,89% (проміле) з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії АББ №304930 від 06 лютого 2022 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotes6820» виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 1,89% (проміле);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 06 лютого 2022 року оформлення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820».

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погодився з результати огляду, а співробітники поліції не запропонували йому пройти огляд в медичному закладі спростовуються відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Згідно відеозапису працівниками поліції пропонувалось пройти огляд в медичному закладі, однак від такого огляду ОСОБА_1 відмовився.

Посилання у скарзі на те, що працівники поліції не роз`яснили йому прав, гарантованих Конституцією України, не запропонували та не роз`яснили йому права щодо надання пояснень є необгрунтованими. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 304930 від 06 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, і повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Дніпровському районному суду м. Києва, що підтверджується підписом ОСОБА_1 , жодних заперечень не зазначалось.

Доводи апелянта про те, що йому не було належним чином роз`яснено про порядок застосування спеціального технічного засобу, не було роз`яснено право ознайомитись із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що може свідчити про їх відсутність, та як результат про недопустимість показників як належного доказу, не знайшли свого підтвердження. Із відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається,що працівником поліції було роз`яснено процедуру проходження тестування на приладі «Драгер». Крім того, відповідно до п.6 розділу I, п.п.3,4,6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається лише на вимогу особи. ОСОБА_1 таку вимогу не заявляв.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що при розгляді даної справи, судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130 КУпАП та 124 КУпАП суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб