Справа № 444/887/22 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 33/811/847/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 31 травня 2022 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

- адвоката Федака М.Л.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 07 травня 2022 року о 22 год. 02 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська 174 км.+900м., керував транспортним засобом марки Мерседес Бенц, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення вимови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у втановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що постанова місцевого суду є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції жодним чином, як на доказ його винуватості у вчиненні правопорушення, не посилається на відеозапис події. Зазначає, що відеозапис події є неповним, а отже, можна вважати його не належним доказом у справі. Стверджує, що він не керував транспортним засобом, чого і не видно на відеозаписі, а також працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а копію постанови він отримав лише 05 липня 2022 року; скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Федака М.Л. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 014872 від 07.05.2022 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; рапортом працівника поліції, відеозаписом події та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №014872 від 07 травня 2022 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені проте, від підпису та пояснень останній відмовився, про що було зроблено відповідні відмітки в протоколі.

При цьому, ОСОБА_1 не вносив до протоколу жодних заперечень щодо обставин, викладених у ньому.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Твердження правопорушника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 31 травня 2022 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 31 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.