Справа № 298/1076/22
Номер провадження 3/298/980/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №010721 від 5 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно фабули вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, що складений помічником начальника відділу прикордонної служби з адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , 5 серпня 2022 року о 15 год. 30 хв. прикордонним нарядом «ГрР» старший прикордонного наряду лейтенант ОСОБА_3 3 в/сл. на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за інформацією місцевого жителя було виявлено та затримано гр.України ОСОБА_1 на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на напрямку 38 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів до державного кордону за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб. Своїми діями громадянин порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачено відповідальність відповідно до частини 2 статті 204-1 КУпАП.

Вивчивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, суддя приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід повернути для належного оформлення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення статті 256 КУпАП визначають основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. У ньому, окрім іншого, повинні бути викладені: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вищенаведеним вимогам, оскільки в ньому не наведено суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, в даному випадку - диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин проступок був вчинений, в яких саме діях або бездіяльності відобразився. Опис суті правопорушення має відповідати диспозиції правової норми, яка передбачає відповідальність за вказане правопорушення, дані про подію правопорушення слід конкретизувати.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у спробі незаконного перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб, і дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Вирішуючи питання у відповідності до положень до п. 2 ч. 1ст. 278 КУпАП чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що в порушення положень ч. 1ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить суті скоєного адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП

Положеннями ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

В розглядуваному випадку протокол відносно ОСОБА_1 складено за ч.2 ст. 204-1 КУпАП із зазначенням того, що останній був виявлений та затриманий прикордонним нарядом прикордонним нарядом «ГрР» на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на напрямку 38 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів до державного кордону за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб.

При цьому, у протоколі не вказано, в чому саме полягає суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, не зазначено в чому саме полягають дії з кваліфікуючою ознакою вчинення правопорушення в складі групи осіб, не наведено, які саме дії здійснював останній, протокол не містить жодних відомостей щодо інших осіб, в тому числі їхньої кількості, в складі групи осіб, за участю яких вчинено правопорушення, не вказано жодної дії, вчиненої ОСОБА_1 , яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП.

Суддя зауважує, що наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб, без зазначення в чому саме виразились дії ОСОБА_1 щодо вчинення такої спроби, є недостатнім та неконкретним формулюванням обвинуваченням.

Суд наголошує, що уточнювати і відредактовувати протокол з цього питання самостійно він змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

При ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме помічник начальника відділу прикордонної служби з адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 , як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення групою осіб, зокрема пояснення осіб, спільно з якими перетнув кордон ОСОБА_1 , протоколи про адміністративне затримання цих осіб тощо, матеріали справи взагалі не містять відомостей про вказаних осіб.

До адміністративного матеріалу не додано жодних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 був виявлений (затриманий) на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на околиці населеного пункту Стужиця Ужгородського району Закарпатської області на напрямку 38 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів до державного кордону. Зазначення вказаних відомостей в протоколі про адмінправопорушення та в протоколі про адміністративне затримання без підтвердження іншими доказами цих обставин не доводять.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд приходить висновку, що передчасним буде вирішувати по суті та приймати постанову з остаточним процесуальним рішенням у цій справі, протокол не може бути розглянутий по суті суддею без усунення порушень, допущених при оформленні матеріалів, оскільки неповнота передбачених законом даних унеможливлює надання належної правової оцінки викладеним у протоколі обставинам.

За змістом ст.278 КУпАП при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені, в тому числі без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).

Враховуючи існуючу необхідність в усуненні зазначених недоліків, відповідно до ст.ст. 256, 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повертається для належного оформлення.

При цьому, суд звертає увагу, що доопрацьовану справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути до суду з урахуванням вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 268, 277, 278, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, щодо ОСОБА_1 повернути відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.