КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1637/2022
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Терехова Миколи Сергійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Терехова Миколи Сергійовича на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в сумі 454 грн. Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2, 124 КУпАП закрито відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26 травня 2021 року о 05 год. 20 хв., керував мотоциклом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Перемоги, 138, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220464 від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 05 год. 20 хв., керуючи мотоциклом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Перемоги, 138, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення зі службовим автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим своїми діями порушив п. 2.3б, 13.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 202510 від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 05 год. 20 хв., керуючи мотоциклом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр-ту Перемоги, 138, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою спецсигналів, не зупинився та був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Пежо», д.н.з. НОМЕР_3 шляхом блокування, чим порушив пункт 2.4 ПДР.

У апеляційній скарзі захисника Терехова М.С. зазначено, що постанова підлягає скасуванню на підставі порушення законодавства про адміністративні правопорушення, порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, на невідповідність висновків суду обставинам справи, та підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Вказував, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи і позбавлений можливості довести свою невинуватість. В матеріалах справи відсутні докази направлення повідомлення про розгляд справи, а в постанові наводяться неправдиві відомості про нібито своєчасне сповіщення останнього. Крім того, в матеріалах справи є дані про захисника Терехова М.С., якому також не направлявся виклик в судове засідання.

Зазначив, що з 24 лютого 2027 року в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України мешканці м. Києва та Київської області масово залишали місто та область і станом на 08 квітня 2022 року в м. Києві ще було небезпечно, тому постанова суду, винесена без повідомлення сторін та в день, коли існувала небезпека для громадян, є очевидно незаконною та підлягає скасуванню.

Вказував, що висновки щодо визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, вказані в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи та не містять мотивування та посилання на докази, якими обґрунтовується вина ОСОБА_1 . Так, згідно протоколу працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився на місці від проходження огляду на стан сп`яніння, як доказ відмови додатком до протоколу зазначено відеозапис з бодікамери АА00701, свідки в протоколі не зазначені. На а. с. 10 знаходиться довідка, згідно якої відеозапис під час складання протоколу за ст. 130 не проводився. Таким чином, жодного доказу винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння не існує. Крім того, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, і не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

26 травня 2021 року приблизно о 05:30 під час переслідування працівниками поліції ОСОБА_1 працівник поліції, який керував службовим автомобілем Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні, допустив зіткнення з транспортним засобом мотоциклом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Згідно відповіді з УПП м. Києва в зазначеному автомобілі несли службу лейтенант поліції ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 . В той же час, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, склав свідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) лейтенант поліції Троцько Є.В., який є зацікавленою особою та не мав права складати відносно ОСОБА_1 протокол.

Для обслуговування ДТП виїхав інший екіпаж та працівник поліції Похольчук О.О. склав на ОСОБА_1 протокол за ст. 124 КУпАП.

Зазначив, що працівники поліції використовують відеореєстратори, які встановлені на службових автомобілях, і нагрудні камери, таким чином, обставини, які викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, тобто вчинення/невчинення адміністративного порушення, можливо перевірити шляхом дослідження доказів адміністративного правопорушення, які мають знаходитись у працівників поліції, які констатували таке порушення.

В той же час разом з ОСОБА_1 під час його переслідування працівниками поліції перебував свідок ОСОБА_4 , який може підтвердити, що саме працівники поліції в`їхали в транспортний засіб ОСОБА_1 , а не навпаки. Також свідок може підтвердити, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування, а протокол за ст. 130 КУпАП був складений тільки з метою помсти за ДТП. Зазначений свідок заявлявся в суді першої інстанції клопотанням від 19 серпня 2021 року, однак воно було судом проігнороване.

Вказував, що обставини, зазначені в протоколах, не відповідають дійсності, протоколи були складені тільки з метою укриття винних дій працівників поліції, які скоїли ДТП, а саме допустили зіткнення під час переслідування ОСОБА_1 на службовому автомобілі Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні з мотоциклом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та відповідно з даного приводу був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (який також був складений з метою замаскування протиправних дій працівників поліції).

Наголошував, що на а. с. 7 знаходиться пояснення працівника поліції ОСОБА_2 , який повідомляє, що ним було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу шляхом блокування, в такому випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і охоплюється ст. 122-2 КУпАП. Тобто працівник поліції своїм службовим автомобілем здійснював примусову зупинку мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 , що не передбачено ст. 45 Закону України "Про поліцію", тобто працівник поліції діяв всупереч даних вимог закону.

Поліцейський ОСОБА_3 в своєму поясненні на а. с. 9 повідомляє, що його екіпажем було прийнято рішення про затримання мотоцикла ОСОБА_1 шляхом переслідування, тобто очевидно, що саме в результаті непрофесійних дій працівників поліції, які в порушення Закону України "Про поліцію" самостійно прийняли рішення про блокування та переслідування транспортного засобу, відбулось зіткнення та в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Схемою ДТП підтверджено, що поліцейський автомобіль розташований позаду мотоцикла, що унеможливлює здійснення дій водієм ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі, який був здійснений ОСОБА_1 , вбачається розташування транспортного засобу і те, що мотоцикл знаходиться значно попереду від поліцейського автомобіля, що також підтверджує технічну неможливість версії ДТП, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року справу направлено для оформлення саме з підстав відсутності свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду, відсутності направлення в матеріалах справи на стан сп`яніння, зазначені питання суду не були усунуті.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення; відсутнє направлення до медичного закладу на предмет огляду перебування в стані сп`яніння, що підтверджує невинуватість ОСОБА_1 ; відсутні докази вчинення ДТП водієм ОСОБА_1 .

Щодо строків подання апеляційної скарги, зазначив, що постанова винесена 08 квітня 2022 року, але про її існування стало відомо тільки 01 червня 2022 року, коли її отримав ОСОБА_1 , а захиснику стало відомо 10 червня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Суд першої інстанції зазначену постанову ОСОБА_1 та його захиснику не направляв, а тому останній був позбавлений можливості її оскаржити.

На підставі вищевикладеного просив поновити строк на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2021 року по справі № 759/14435/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1, ст. 124, 122-2 КУпАП, скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року як незаконну та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП; викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_4 , поліцейських ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; дослідити відеозапис обстановки ДТП.

Вирішуючи заяву захисника Терехова М.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено в його відсутності, в матеріалах справи відсутні докази вручення йому повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови.

Апеляційний суд враховує, що в прохальній частині апеляційної скарги захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови від іншої дати 08 жовтня 2021 року, однак, оскільки номер справи і зміст резолютивної частини постанови вказані ним вірно, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначення іншої дати постанови є очевидною помилкою, і не є підставою для відмови в поновленні строку, з огляду на надмірний формалізм такого процесуального рішення.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

За клопотанням ОСОБА_1 та його захисника Терехова М.С. було допитано свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що 26 травня 2021 року їхав разом з ОСОБА_1 на мотоциклі Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 як пасажир, і що саме працівники поліції, переслідуючи їх транспортний засіб, спричинили зіткнення, в?їхавши в мотоцикл, крім того, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння будь-яким чином.

Для з`ясування обставин події, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, в суд апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника Терехова М.С., заявленим в апеляційній скарзі, були викликані працівники патрульної поліції, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , однак явка даних працівників поліції забезпечена до суду не була.

У зв`язку із тим, що у ході розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції виникли сумніви в частині обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, усунути які не виявилось можливим внаслідок пасивної поведінки представників органу, які склали протоколи про адміністративні правопорушення, суд ці сумніви, у відповідності до положень ст. 62 Конституції України тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Терехова М.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначених вимог закону у цій справі у повній мірі дотримано не було, а постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 141786 від 26 травня 2021 року, ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 05 год. 20 хв. в м. Київ по пр.-ту Перемоги 138 керував транспортним засобом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, бліде обличчя; на місці зупинки водій відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР (а. с. 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 220464 від 26 травня 2021 року, ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 05 год. 30 хв. в м. Київ по пр.-ту Перемоги 138, керуючи транспортним засобом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення зі службовим автомобілем Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні, який рухався в попутному напрямку, при ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 ПДР (а. с. 11).

До протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 220464 додано схему дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 травня 2021 року о 05 год. 30 хв. в м. Київ по пр-ту Перемоги 138, і на якій зображено автомобіль Peugeot д.н.з. НОМЕР_4 , мотоцикл Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 з позначенням місця зіткнення, зазначено отримані транспортними засобами пошкодження. (а. с. 6).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 202510 від 26 травня 2021 року, ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 05 год. 15 хв. в м. Київ керуючи транспортним засобом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Перемоги 20, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану світловими маячками червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Peugeot д.н.з. НОМЕР_3 на пр-ті Перемоги, 138, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР (а. с. 20).

На а. с. 7, 15 наявні письмові пояснення інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 2 УПП у м. Києві ОСОБА_2, згідно яких 26 травня 2021 року близько 05:00, екіпажем 1007 під час патрулювання у м. Києві по пр-ті Перемоги 20 було помічено мотоцикл без д.н.з., а саме порушено п. 2.9. "в" ПДР. Згідно ст. 25 п. 1 Закону України "Про національну поліцію" прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб увімкненням маячка синього та червоного кольору та спеціальних звукових сигналів, але водій пришвидшив рух та не виконував вимогу про зупинку, після чого даний транспортний засіб зупинений шляхом блокування та переслідування на патрульному автомобілі Пежо д.н.з. НОМЕР_3 на пр.-ті Перемоги, 138, та водій мотоциклу не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення зі службовим транспортним засобом.

На а. с. 16 наявні письмові пояснення інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 2 УПП у м. Києві ОСОБА_3, згідно яких 26 травня 2021 року близько 05:00 екіпажем Рубін-1007 під час патрулювання в м. Києві по пр-ту Перемоги, 20 було помічено мотоцикл без д.н.з., а саме порушено п. 2.9 "в" ПДР; згідно п. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб; увімкнувши маяки синього та червоного кольору і спеціальний звуковий сигнал, показуючи цим водієві транспортного засобу, щоб він зупинився, але водій почав пришвидшувати рух і не хотів зупинитись, після чого даний транспортний засіб було зупинено шляхом переслідування на патрульному автомобілі Пежо д.н.з. НОМЕР_3 на пр-ті Перемоги, 138, при цьому водій мотоцикла не вибрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення зі службовим автомобілем Пежо д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

На а. с. 5 наявний рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 26 травня 2021 року, згідно якого 26 травня 2021 року під час патрулювання у м. Києві на пр-ті Перемоги, 20 екіпажем 1007 близько 05:15 було помічено мотоцикл Honda без д.н.з., було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб згідно Закону України "Про національну поліцію" п. 1 ст. 35. Після того, як завчасно було подано світловими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, водій не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Пежо 301 д.н.з. НОМЕР_3 на пр-ті Перемоги, 138, під час переслідування допустив зіткнення з вищевказаним службовим транспортним засобом, внаслідок чого на водія ОСОБА_1 було складено адміністративні протоколи та винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КупАП, а також мотоцикл було евакуйовано на арештмайданчик на тимчасове зберігання.

На а. с. 17 наявні пояснення водія ОСОБА_1 , згідно яких 26 травня 2021 року близько 5 години ранку не зупинився на прохання поліції через причину відсутності категорії "А", їхав по пр-ту Перемоги, вирішив зупинитися близько пр. Перемоги, 138 по причині розуміння своєї провини, з протоколом згідний, провину визнає, просить суд вибачення та об`єктивно віднестися до ситуації; на момент зупинки сталося зіткнення з поліцейським автомобілем Пежо д.н.з. НОМЕР_3 .

На а. с. 10 знаходиться довідка, складена інспектором поліції Прокопішиним Максимом про те, що під час складання адміністративного матеріалу 26 травня 2021 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції відеозйомка на нагрудні відеокамери не проводилась, відеозапис зазначеної події відсутній.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції відповідної статті КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що встановлюючи обставини винуватості ОСОБА_1 за ст. 122-2, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначена стаття складається з декількох частин, однак протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 202510 від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 інкриміноване порушення ст. 122-2 КУпАП без зазначення будь-якої частини, та дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 122-2 в цілому.

ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 202510 від 26 травня 2021 року ставиться в вину порушення вимог п. 2.4 ПДР.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Апеляційний суд враховує, що відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282), а рапорт поліцейського не є самостійним та достатнім доказом на підтвердження певних обставин, так як носить інформативний характер і є службовим документом, а отже може оцінюватись лише в сукупності з іншими доказами, які в провадженні стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122-2 КУпАП відсутні.

Сам факт визнання особою вини у порушенні правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі N 537/2088/17, провадження № К/9901/29523/18).

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ст. 122-2 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Наявні в матеріалах справи докази не можуть вважатися достатніми, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відтак постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року в зазначеній частині не можна вважати законною і обґрунтованою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що працівники поліції неправомірно здійснювали примусову зупинку мотоцикла, що не передбачено ст. 45 Закону України "Про поліцію", апеляційний суд враховує вимоги п. 4 ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону, якими передбачено, що засоби примусової зупинки транспорту застосовуються в тому числі для примусової зупинки транспортного засобу, водій якого не виконав законні вимоги поліцейського щодо зупинки транспортного засобу.

На відеозаписі та фотознімках, долучених до матеріалів справи, зафіксовано, що рух мотоциклу Honda заблоковано за допомогою спеціального блокуючого пристрою.

Разом із тим, оскільки належні та допустимі докази пред`явлення законної вимоги поліцейського щодо зупинки транспортного засобу мотоциклу Honda в матеріалах справи відсутні, у працівників поліції були відсутні підстави використовувати до нього засоби примусової зупинки транспорту.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220464 від 26 травня 2021 року ставиться в вину порушення вимог п. 13.1, 2.3 (б) ПДР за недотримання безпечного інтервалу відносно службового автомобіля Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_3 на синьому кольорі, який рухався в попутному напрямку.

Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечною дистанцією є відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Безпечним інтервалом є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху (п. 1.10 ПДР).

До протоколу серії ААБ № 220464 від 26 травня 2021 року додана схема місця ДТП, на якій зазначено розташування транспортних засобів та перелік видимих (зовнішніх пошкоджень) транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП, згідно яких у мотоцикла Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 встановлено такі пошкодження: ліве бокове дзеркало, ліва ручка керма; у автомобіля Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_3 пошкоджено праву передню дверку (вмятина), переднє праве крило (ЛФП), передній бампер (а. с. 14).

Тобто, виходячи з вказаних пошкоджень, автомобіль Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_3 контактував правою передньою частиною, зокрема бампером, з лівою частиною мотоцикла Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому по механізму має місце інтервальне та дистанційне зіткнення транспортних засобів, які рухаються в попутному напрямку, однак мотоцикл Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 при цьому рухався попереду, а службовий автомобіль Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_3 - позаду нього, на що вказує пошкодження переднього бамперу.

Наведені обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 , допитаного в апеляційному суді, який підтвердив, що саме поліцейські, керуючи службовим автомобілем Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_3 , допустили зіткнення з мотоциклом під час його переслідування.

Разом із тим, вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, який не дослідив належним чином механізму дорожньо-транспортної пригоди та дійшов передчасного та помилкового висновку про вину ОСОБА_1 у порушенні п. 13.1, 2.3 (б) ПДР та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду в закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 141786 від 26 травня 2021 року вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CB400F д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, бліде обличчя; на місці зупинки водій відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Разом із тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що обставини пропонування працівниками поліції водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема технічними засобами відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - поясненнями двох свідків.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року справу направлено для оформлення саме з підстав відсутності свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду, відсутності направлення в матеріалах справи на стан сп`яніння (а. с. 38 - 40), зазначені питання суду не були усунуті.

Наявні в матеріалах справи пояснення та рапорти працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вважатися належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до п. 7 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Крім того, апеляційний суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 141786 від 26 травня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, у той же час з відеозапису події 26 травня 2021 року не вбачається, що працівниками поліції встановлювались будь-які ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Також відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про відсторонення від керування автомобілем відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про відсторонення від керування автомобілем, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 .

Крім того, обставини зупинення транспортного засобу, повідомлення поліцейськими своїх прізвищ, посади, спеціального звання, роз`яснення процесуальних прав та обов`язків, вручення примірників протоколів про адміністративне правопорушення ДПР18 № 141786, ААБ № 220464, ААБ № 202510 ОСОБА_1 на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутні.

Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи і позбавлений можливості довести свою невинуватість. В матеріалах справи відсутні докази направлення повідомлення про розгляд справи, а в постанові наводяться неправдиві відомості про нібито своєчасне сповіщення останнього. Крім того, в матеріалах справи є дані про захисника Терехова М.С., якому також не направлявся виклик в судове засідання.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови було встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-2, 130 ч. 1 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 122-2, 130 ч. 1, а саме із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Терехову Миколі Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Терехова Миколи Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.4, 2.3б, 13.1, 2.5 ПДР та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 124, 130 ч. 1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення п. 2.4, 2.3б, 13.1, 2.5 ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених 122-2, 124, 130 ч. 1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.