Справа №461/3569/22
Провадження №3/461/2181/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №343151 від 03.07.2022 року, ОСОБА_1 , 03.07.2022 року, близько 18 год. 40 хв. в м.Львові по вул. Гнатюка,24 чинив злісну непокору законному розпорядженню працівнику поліціїлейтенанту поліції ОСОБА_2 , відмовлявся вийти з автомобіля, махав руками та ногами, неодноразово погрожував ухилятися від виконання законних вказівок, які йому неодноразово озвучували в голос.

В судовому засіданні 15.07.2022 року ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що свої діями він нічого не порушив.

В судове засідання 04.08.2022 року не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 04.08.2022 працівник поліції ОСОБА_2 надав пояснення, що ОСОБА_1 не виконував його законну вказівку, а саме не виходив з автомобіля. При цьому ОСОБА_1 висловлювався в його бік нецензурною лайкою. Дії останнього поліцейський сприйняв як погрозу. Тому затримав порушника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об`єктивна сторона правопорушення дістає вияв у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України та не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.23,24 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні та додаткові повноваження поліції.

Статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону. Правопорушення щодо поліцейського або особи, звільненої зі служби в поліції, її близьких родичів, вчинені у зв`язку з його попередньою службовою діяльністю, мають наслідком відповідальність відповідно до закону. Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таке саме тлумачення використав Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" (справа про строки адміністративного затримання) від 11 жовтня 2011 року № 1-28/2011 року, в якому також розкрито зміст «простої» непокори що означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Таким чином, із аналізу вказаних нормативно-правових актів слідує, що обов`язковими ознаками, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених, законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення АА №343151 від 03.07.2022 року, ОСОБА_1 , 03.07.2022 року близько 18 год. 40 хв. в м.Львові по вул. Гнатюка,24 чинив злісну непокору законному розпорядженню працівникам поліції: лейтенанту поліції ОСОБА_2 , відмовлявся вийти з автомобіля, махав руками та ногами, неодноразово погрожував ухилятися від виконання законних вказівок, які йому неодноразово озвучували в голос.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що адміністративне відповідальність за ст.185 КУпАП настає внаслідок саме законних, а не будь-яких інших розпоряджень. Тому суд, перевіряючи законність розпоряджень поліцейського, виходить з наступного.

Законами про дорожній рух, Про Національну поліцію України, Правилами дорожнього руху та будь-якими іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язок пасажира виходити з автомобіля на вимогу та за розпорядженням поліцейського.

Відповідно до ст. 38 поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із:

1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій;

2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення;

3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні.

Статтею 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ч.2 ст.233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Водночас у ч.1 ст.233 КПК України, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.

У винятковому випадку, передбаченому ч.3 ст.233 КПК, слідчий, прокурор, має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Конституція України та вищеперелічені закони передбачають вичерпний перелік підстав для проникнення поліцейського до транспортного засобу. Жодних таких підстав у поліцейського ОСОБА_2 не було. Тобто він не мав повноважень проникати в транспортний засіб для витягування ОСОБА_1 з застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів. З тих самих підстав поліцейський не мав права вимагати від ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Законних підстав для цього не було, а тому і вимоги поліцейського вийти з автомобіля не були законними. Махання ногами та руками ОСОБА_1 у власному транспортному засобі, до якого поліцейський не мав права проникати, також не є порушенням законних вимог поліцейського, оскільки такі вимоги є незаконними.

Також на вимогу суду Управління патрульної поліції у Львівській області надали відеозаписи події «за участі ОСОБА_1 ». При дослідженні судом всіх відеофайлів, які знаходяться на диску наданим Управлінням патрульної поліції у Львівській області встановлено, що на такому знаходиться відеозаписи події за 03.07.2022 року з іншими учасниками події, які не стосуються цієї справи. Тому суд не може взяти до уваги цей диск в якості належного та допустимого доказу у справі відносно ОСОБА_1 .У випадку, коли хоча б один з елементів правопорушення відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до статей 245,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 247, 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

Постанова може бути оскаржена на підставіст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до суду апеляційної інстанції через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Є.Радченко