Справа № 303/6019/22
Провадження № 3/303/2792/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Гармаки Барського району Вінницької області, мешканки АДРЕСА_1 Ключарківського старостинського округу Мукачівської міської громади Мукачівського району Закарпатської області, сортувальника ТзОВ «Перспектива»,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 171162 від 31.08.2022 року, 02 березня 2022 року о 21 год. 10 хв. по вул. Пушкіна в с.Ключарки Мукачівського району, неповнолітній ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_3 , що стало причиною неналежного виховання сина громадянкою ОСОБА_1 .

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона належним чином виховує свого сина. Між ним та іншим неповнолітнім мала місце сварка, під час якої син спричинив тілесні ушкодження останньому, однак кримінальне провадження закрите. В матеріалах справи відсутні докази порушення нею чи її сином норм чинного законодавства України, не доведено її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідальність за ст. 184 КУпАП настає у разі, коли ухилення батьків або осіб, які їх замінюють від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей має систематичний характер. Разовий характер відповідних дій не утворює складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено цією статтею.

Про систематичний характер дій ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання обов`язків в протоколі не зазначено.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 171162 від 31.08.2022 року, рапорт ПОГ СВГ ВП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, постанову про закриття кримінального провадження від 16.08.2022 року, протокол допиту неповнолітнього свідка від 16.08.2022 року.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що у діях громадянина ОСОБА_2 формально і містяться ознаки складу злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження), однак зважаючи, що останній не мав умислу завдати ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень, а обороняючись (захищаючись) від нього та намагаючись звільнитись від захвату, в який його взяв ОСОБА_3 , щоб не отримати більше тілесних ушкоджень з необережності міг вдарити ОСОБА_3 в область шелепи, від чого останній і отримав тілесні ушкодження, але міг здійснити у межах оборони.

Суб`єктивна сторона злочину вказаної категорії характеризується тільки умисною виною, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого. Заподіяння середнього ступеню тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним для ст.122 КК України. В даному випадку суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст.122 КК України відсутня, а відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину не утворює його.

Із змісту протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_2 від 16.08.2022 року також вбачається, що під час того, як він оборонявся від останнього ( ОСОБА_4 ) йому все ж таки вдалося взяти його в захват, а саме за шию та нахилити корпус тіла до низу. В свою чергу він намагався звільнитися від захвату, а саме розтягуючи руки ОСОБА_4 , якими він тримав його за шию, в ході чого він не умисно, тобто випадково міг спричинити останньому тілесні ушкодження. Проте зазначив, що умислу спричинити тілесні ушкодження не мав, оскільки він оборонявся.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що в діях неповнолітнього ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, а тому не зрозумілим є, в чому саме полягає неналежне виховання сина громадянкою ОСОБА_1 . В протоколі взагалі не зазначено жодних обставин, які б вказували на неналежне виховання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 вимог закону за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ