Справа №: 700/435/22
Провадження № 3-зв/700/7/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року суддя Лисянського районного суду Черкаської області Пічкур С.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка матеріали заяви №3-зв/700/7/22 про самовідвід судді Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Наталії Володимирівни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Лисянського районного суду Черкаської області знаходиться адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддею Бесараб Н.В. 22.08.2022 року було заявлено самовідвід мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності є сином ОСОБА_2 , з якою вона перебуває у трудових відносинах, оскільки ОСОБА_2 працює архіваріусом Лисянського районного суду Черкаської області тому вказана обставина може викликати сумнів в учасників процесу в неупередженості та об`єктивності судді.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст.81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Право відводу головуючому судді у справі про адміністративне правопорушення нормами КУпАП не передбачено.

Таким чином, з метою додержання принципу законності, при вирішенні питання про відвід судді, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону як найбільш близької галузі та визначення підстав для зміни підсудності поданої заяви про відвід по матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Суддя зобов`язаний викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя стосовно якого є підстави для сумніву у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) вказував, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пунтку 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, пункт 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, пункт 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, пункт 45).

Прямих підстав для відводу визначених законом немає проте, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, приходжу до висновку, що відвід слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 75, 80-82 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Самовідвід, заявлений суддею Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Наталією Володимирівною у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП направити на повторний розподіл справи до канцелярії суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Д. Пічкур