Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2831/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. розглянувши заяву адвоката Естінко Тетяни Емілівни подану в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 у справі №299/2831/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 у справі №299/2831/19 ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 - без змін.

30.08.2022 захисник ОСОБА_1 адвокат Естінко Т.Е. подала до суду заяву про перегляд постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно вимог ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1)про накладення адміністративного стягнення;

2)про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3)про закриття справи.

Зазначений перелік постанов суду є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначені порядок і право осіб на перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Статтею 459 Кримінального процесуального кодексу України, на яку посилається заявник у своїй заяві, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Із такою позицією погоджується і Верховний Суд, що вбачається із постанови від 15 жовтня 2019 року, справа №51-4998ска19.

Враховуючи викладене, постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, а тому заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст.7, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Естінко Тетяни Емілівни подану в інтересах ОСОБА_1 про перегляд постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2019 у справі №299/2831/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за нововиявленими обставинами, повернути заявнику.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяВ. В. Леньо