Справа № 298/1020/22
Номер провадження 3/298/948/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,непрацюючого, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 451795 від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 451795 від 16 червня 2022 року, складеним інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області М.Нинчак, 16.06.2022 р. близько 15:45 год. гр. ОСОБА_1 за місцем проживання вчинив відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 насильство в сім`ї, ображав грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку, чим вчинив психологічне насильство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід повернути для належного оформлення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, встановлення чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатися суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення, при цьому, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положення ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За змістом визначення терміну «домашнє насильство», яке наведено в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначаючи в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у фабулу правопорушення відомості про вчинення «насильства в сім`ї», посадова особа, уповноважена на складання протоколу, не врахувала, що диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не передбачає відповідальності за «насильство в сім`ї», як і норми ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не містять тлумачень поняття «насильство в сім`ї».

Разом з цим, у фабулі правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення посадова особа, уповноважена на складання протоколу, зазначаючи у чому саме полягало насильство в сім`ї, вказала: «психологічне насильство», однак виходячи з зазначених приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАПта Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство є однією з форм домашнього насильства, і не входить до змісту поняття «насильство в сім`ї».

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, вчинення якого поставлено у вину ОСОБА_1 , не відповідає приписам закону, оскільки норми ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не передбачають відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, на що міститься посилання у протоколі. Також не зазначено, які саме протиправні дії, що відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» віднесено до поняття "домашнє насильство" та, зокрема, "психологічне насильство", що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинив ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, матеріали справи не містять жодних фактичних даних того, що потерпіла ОСОБА_2 , відносно якої вчинено насильство, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, та перебувають у шлюбі між собою, а також особа, якій інкримінується вчинення домашнього насильства, та потерпіла особа проживають (проживали) однією сім`єю за спільною адресою: АДРЕСА_1 .

За наявності вказаних недоліків, які перешкоджають повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини, що мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст. ст. 256, 278 КУпАП, з урахуванням положень п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14, суд вважає за необхідне повернути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на доопрацювання органу, від якого надійшов до суду протокол про адміністративне правопорушення, в ході якого усунути зазначені порушення.

Керуючись ст. ст. 256, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 . повернути відділенню поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяЗизич В. В.