Справа № 304/797/22 Провадження № 3/304/664/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання Галас Т.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237220 від 06 квітня 2022 року видно, що того ж дня о 19.30 год у місті Перечин по вулиці Ужанській водій керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина, 4а, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капралом поліції Макогіном М.І. кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237220 від 06 квітня 2022 року, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААБ № 237220, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 квітня 2022 року № 164.

У судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що того дня, коли відносно нього працівниками поліції було складено протокол, він у межах міста Перечина на вулиці Ужанській стояв на узбіччі (сидів у автомобілі), оскільки його авто зламалося. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та сказали, що «він їм не подобається» і відповідно на цій підставі запропонували йому пройти тестування задля визначення у нього стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Однак, коли проведене у закладі охорони здоров`я тестування на алкоголь виявилося негативним, працівники поліції запропонували йому пройти тестування на визначення у нього стану наркотичного сп`яніння, на що він також погодився. Такий тест також виявився негативним і тоді вже сам лікар сказав йому проходити тест знову, який він пройти вже фізіологічно не міг, оскільки тільки що випорожнив сечовий міхур. Тоді лікар, попередивши його, що у нього залишилося ще 2 хв для проходження тестування, сказав йому, що у випадку повторного не проходження ним тестування на стан наркотичного сп`яніння, він зазначить у висновку позитивний результат. Так лікар і зробив, при тому що перед тим він пройшов і тестування на алкоголь, і тестування на вміст наркотичних речовин, які були негативними. Зазначив, що з висновком лікаря категорично не згоден, оскільки у стані сп`яніння не перебував, що видно також і на відеозаписі, просив його виправдати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані особою, яка склала протокол відеодокази, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення суддею встановлено, що зміст фабули протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (в редакції на час події, відображеної у протоколі про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, з наведеного вбачається, що суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, є особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій.

В той же час будь яких доказів того, що ОСОБА_1 у час і на місці події, відображеної у протоколі серії ААБ № 237220 від 06 квітня 2022 року, керував транспортним засобом матеріали справи не містять.

Навпаки як встановлено з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні, в той час, коли працівники поліції проїжджали та зупинилися біля нього, його автомобіль було припарковано на узбіччі дороги, оскільки такий зламався.

Не підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем також і долученим до матеріалів справи в якості доказу відеозаписом момент зупинки транспортного засобу та відповідно й перебування ОСОБА_1 за кермом під час його руху такий не містить.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Відтак за наведених правових норм суддя також враховує, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Проте наявність такого стану, особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, категорично заперечує. Так, останній вказує на те, що проходив тестування і на алкоголь, і на стан наркотичного сп`яніння, які виявилися негативними. Окрім того, за твердженням ОСОБА_1 , в нього не було запаху алкоголю з порожнини рота чи будь яких інших ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вказані ознаки не були озвучені йому при пропонуванні проходження огляду на стан сп`яніння, навпаки вказував на те, що зі слів працівників поліції він їм «не сподобався».

При досліджені відеозапису із місця події дійсно не встановлено, що ОСОБА_1 було озвучено ознаки алкогольного/наркотичного сп`яніння під час пропозиції проходження огляду, поведінка ОСОБА_1 такі ознаки також не видає.

Крім цього з відеозапису події чітко встановлено, що ОСОБА_1 пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, результат якого виявився негативним, а також на стан наркотичного сп`яніння, який теж не показав позитивний результат. Після цього через те, що ОСОБА_1 не зміг знову здати біологічний матеріал (сечу) для проведення повторного аналізу на стан наркотичного сп`яніння, лікар припустив, що він перебуває у такому стані, про що зазначив у своєму висновку, однак під знаком запитання («?»).

Вказані обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення і стан доказів, доданих до протоколу, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки є обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Суд вважає, що наведені в протоколі відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дають змоги для безсумнівного висновку про його винуватість, належних доказів матеріали справи не містять.

Навпаки у своїх письмових поясненнях від 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 чітко викладено обставини проведення відносно нього тестування та його незгоду з тими результатами, які у кінцевому рахунку лікар ОСОБА_2 КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» вніс до висновку, про що також послідовно зазначав і у судовому засіданні.

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суддя вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце для сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.