Дата документу Справа № 310/6532/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6532/21 Головуючий в 1 інст. Дністрян О.М.
Провадження №33/807/17/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 19 липня 2021 року о 12 год. 30 хв. в м.Бердянськ по вул. Макарова, 7Г, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 111930, д/н НОМЕР_1 , заднім ходом створив небезпеку та скоїв зіткнення з автомобілем RENAULT SCENIC, д/н НОМЕР_2 , та завдавши пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 19.07.2021р. о 12 год. 30 хв. в м. Бердянськ по вул. Макарова, 7Г, ОСОБА_1 ,, керуючи автомобілем ВАЗ 111930, д/н НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду за його участю, після ДТП вживав алкогольні напої згідно висновку №822, чим порушив п.2.10 є Правил дорожнього руху України.

Крім того, 19 липня 2021 року о 15-40 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 7Г, під час оформлення матеріалів ДТП (ЄО №18588 від 19.07.2021р.) при наявності підстав тимчасового вилучення посвідчення водія здійснив злісну непокору законним вимогам поліцейських, а саме на неодноразові вимоги передати посвідчення водія НОМЕР_3 з метою тимчасового вилучення не реагував, крім того під час провадення адміністративного затримання з метою встановлення особи намагався скритися.

Таким чином, ОСОБА_1 ,скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 130, ст.124, ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130, ст.124, ст. 185 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначив, що суд фактично розглянув справу без його участі та участі захисника, який надав клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП та позбавив його права на захист. Також судом було залишено без розгляду його клопотання про виклик свідків. Вказує, що єдиним доказом, що він здійснив зіткнення з автомобілем RENO є пояснення власника транспортного засобу Reno, його дружини та їх приятеля. При цьому, всі пояснення містять ідентичні покази, складені одним почерком, не зазначено ПІБ особи, яка підписала пояснення. Щодо обставин адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП зазначає, що він не був учасником ДТП, автомобілем не управляв, поліцейські його не зупиняли, а обставини зазначені у протоколі ґрунтуються виключно на припущеннях та показах водія автомобіля RENO. При цьому, безпосередніх свідків та відеофіксації зіткнення не було. Звертає увагу, що на час складання протоколу за ч. 4 ст. 130 КУпАП у працівників поліції були відсутні підстави для його складання, оскільки висновок № 822 було виготовлено вже після складання протоколу. Вказує, що в матеріалах справи відсутні повні записи події та джерело походження відеозапису, а саме відсутні відомості щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис. При цьому відеозапис із відібранням у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показань також відсутній. Крім того, суд не врахував його відомостей щодо його особи, зокрема, що він одружений, має на утриманні двох неповнолітній дітей, працює водієм та його робота водія є єдиним джерелом доходу його сім`ї.

Просить скасувати постанову суду відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 вкотре не з`явився, при цьому він неодноразово повідомлявся про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, про що свідчать поштові повідомлення направлені на адресу апелянта, яка зазначена в апеляційній скарзі, які повернулися до суду з відміткою адресат відсутній.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Волков І.М., який представляв його інтереси в суді першої інстанції в телефонному режимі повідомив, що він вже не представляє інтереси ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності справи в апеляційному суді, тривалість апеляційного розгляду, відсутність порушених у апеляції питань, які б погіршували правове становище останнього, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у скоєних правопорушеннях повністю підтверджується письмовими матеріалами справ, а саме: відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №251036 від 19.07.2021р.; відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №251037 від 19.07.2021р., відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №589344 від 19.07.2021р., схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , висновком КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №822 від 19.07.2021р., складеного о 18-00 год., відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №170717 від 19.07.2021р., відеозаписом, доданим до матеріалів справи.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідаючи на доводи апелянта, що суд фактично розглянув справу без його участі та участі захисника, який надав клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд зауважує на наступному.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, зокрема 5 серпня 2021р., 25 серпня 2021р., 6 вересня 2021р., 10 вересня 2021 року, 23 вересня 2021р., 7 жовтня 2021 року та 12 жовтня 2021 року.

Постановою суду від 05.08.2021р. в задоволенні клопотань ОСОБА_1 про направлення справ за ст. 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП за підсудністю за місцем його проживання (місцем реєстрації автомобіля) було відмовлено.

Судове засідання, призначене на 6 вересня 2021 року було відкладено за клопотанням захисника про необхідність ознайомлення з матеріалами справи та клопотанням ОСОБА_1 через його хворобу. Судове засідання, призначене на 10 вересня 2021 року знову було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 .

Постановою суду від 23.09.2021р. було відмовлено в задоволенні клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна і фінансово-промислова Компанія «ВГІК» Якубенка Олега Григоровича про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП та передачу матеріалу на розгляд трудовому колективу ТОВ «Науково-технічна і фінансово-промислова Компанія «ВГІК» для застосування заходів громадського впливу.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки, його інтереси у суді першої інстанції були представлені адвокатом Волковим І.М., який надавав ОСОБА_1 юридичну допомогу шляхом подачі відповідних клопотань до місцевого суду, та від імені ОСОБА_1 надав письмові пояснення щодо подій, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення (том 1 а.с. 236, 238).

Отже, позиція ОСОБА_1 була представлена та була предметом перевірки місцевого суду.

Щодо залишення без задоволення клопотання про виклик свідків, то апеляційна інстанції зауважує, що вирішення клопотань відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком.

Одночасно, зауважую, що наявні у справі письмові докази є достатніми для формування позиції з приводу складених відносно ОСОБА_1 протоколів за ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП.

Суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема ОСОБА_1 та його представник належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Натомість реалізація зазначених прав залежить виключно від волевиявлення правопорушника та його адвоката.

Доводи апелянта що він не був учасником ДТП, автомобілем не управляв, поліцейські його не зупиняли, а обставини зазначені у протоколі за ст. 124 КУпАП ґрунтуються виключно на припущеннях та показах потерпілого спростовуються сукупністю письмових доказів, зокрема письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , схемою місця ДТП, тощо.

Так, ОСОБА_6 , пояснення якої узгоджуються із поясненнями водія ОСОБА_5 , надала письмові свідчення про те, що 19.07.2021р. біля 11-30 год. водій автомобіля ВАЗ здавав заднім ходом і скоїв зіткнення з автомобілем Рено (том 1 а.с. 5-6).

Свідок ОСОБА_4 , надав письмові покази, в яких зазначив, що 19.07.2021р. біля 11-30 год. невідомий чоловік з явними ознаками сп`яніння на стоянці біля будинку №7 Г по вул. Макарова сів за кермо припаркованого автомобіля ВАЗ Калина, перепаркував авто на іншу сторону стоянки, рухаючись заднім ходом та скоїв зіткнення з автомобілем Рено (а.с. 7).

Підстави для сумнівів в об`єктивності пояснень вказаних свідків в частині, що мають значення в контексті обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення у апеляційного суду відсутні.

Посилання апелянта, що суд надав перевагу показанням потерпілого, його дружини та їх приятеля безпідставні, оскільки зазначені покази узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема і зі схемою місця ДТП, яка фіксує розташування транспортних засобів та наявні пошкодження, що повністю відповідає обставинам події, зазначеним потерпілим та свідками.

Доводи в апеляційній скарзі щодо відсутності відеофіксації зіткнення автівки та відібрання показів свідків не можуть прийматись до уваги, оскільки доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, відсутність відеозапису вчинення ДТП не створює презумпції недостатності доказів, оскільки сам по собі відеозапис є лише одним із доказів, а оскільки суддею було досліджено сукупність інших доказів, які відповідають критерію достатності, є послідовними та узгоджуються один з одним і підтверджують винуватість ОСОБА_1 , тому законно було прийнято рішення про винуватість ОСОБА_1 у допущених правопорушеннях, передбачених ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП.

Доводи апелянта, що висновок № 822 було виготовлено вже після складання протоколу слід віднести до технічної помилки, оскільки з відеозапису події вбачаються наявні ознаки перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, при цьому на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомляє, що вживав весь алкоголь. Крім того, зафіксовано, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, намагався втекти, проте працівники поліції одягли на нього кайданки та доставили до лікарні.

Апеляційний суд констатує, що сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованих адміністративних правопорушеннях.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суддею районного суду при обранні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення дотримано вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП.

Отже, наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130, ст.185 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник