ПОСТАНОВА

Іменем України

21.07.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., за участі захисника Полігаса В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працівнка ПЧ-9 ст.Жмеринка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

- за ст.185 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 07.06.2022 року надійшли адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , за ознакою того, що о 20 годині 47 хвилин 27.05.2022 року в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Шевченка під час оформлення кримінального правопорушення за ст.369 КК України, ОСОБА_1 намагаючись уникнути відповідальності, почав тікати з місця події, на вимоги працівника поліції зупинитись не реагував, під час затримання намагався вчинити бійку.

В судовому засіданні захисник Полігас В.М. вказав про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та просив закрити провадження в даній справі. При цьому послався на відсутність даних щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 КК України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення захисника Полігаса В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №481515 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.185 КУпАП.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення фіксації події за допомогою технічних засобів, при тому, що у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, зокрема з метою виявлення або фіксування правопорушення.

В матеріалах даної справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі працівника поліції, як це передбачено ст.185 КУпАП.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Так, матеріали адміністративної справи не містяь документальних даних щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 КК України, при оформленні власне якого вказано вчинення ОСОБА_1 злісної непокори вимозі поліцейського зупинитись.

Відстутні у справі також жодні відомості щодо затримання уповноваженою службовою особою ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, з підстав чого у встановлеому порядку могло обмежуватись право останнього на вільне пересування, й чого не становив заздалегідь протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 27.05.2022 року (а.с.2), який зумовлений суто підставами визначеного працівниками поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27.05.2022 року (а.с.4,5) суд визнає недопустимим доказами, оскільки вони складені ними не власноруч, написані працівником поліції, й не підтверджені особистими поясненнями вказаних фізичних осіб в судовому засіданні, лише безпосередні пояснення у якому суд вправі враховувати при постановленні судового рішення. Клопотань щодо їх допиту учасниками справи не заявлено. Натомість суд не наділений повноваженнями збирати докази з власної ініціативи у справах про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не дотримано встановлений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки за вказаних вище обставин згідно наявних матеріалів справи законність вимоги працівника поліції зупинитись стосовно ОСОБА_1 не є безумовною.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 1, 9, 185, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.