1Справа № 335/4325/22 3/335/1506/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши об`єднану справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185, 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 091928 від 14.07.2022 року, що 14.07.2022 о 22-35 год., ОСОБА_1 в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Перемоги, 96, в ході проведення поверхневої перевірки та встановлення особи, виражався нецензурною лайкою у бік поліцейських в громадському місці, чим порушив порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 091929 від 15.07.2022, що 14.07.2022 о 22-35 год., ОСОБА_1 в м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Перемоги, 96, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась у відмові особи у проведенні поверхневої перевірки, відповідно до ст. 34 Закону України „Про національну поліцію, як необхідного поліцейського превентивного заходу, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 185, 173 КУпАП не визнав, пояснив про обставини події, що сталася 14.07.2022 15.07.2022 року.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 приходить до висновку, що відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, 173 КУпАП з наступних підстав.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, за правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, показаннями свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона: правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.92 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" вказано, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок" (абзац 2 п.7). Саме це тлумачення є визнаним і сьогодні, на нього посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Таким чином, для того, щоб притягнути особу до відповідальності за ст. 185 КУпАП необхідно щоб були: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.

Протокол Серії АА № 091929 від 15.07.2022 року складено за ст. 185 КУпАП, проте об`єктивна сторона у протоколі не розкрита, не зазначено ознаки цього правопорушення, не зазначено дій, що свідчать про злісну непокору вимозі або розпорядженню поліцейського, анкетні дані поліцейського, який пред`явив ОСОБА_1 вимогу або розпорядження, яку вимогу чи розпоряджень працівника поліції відмовився виконувати ОСОБА_1 , або яке зневажливе ставлення проявив останній до працівників поліції.

Викладена фабула звинувачення в протоколі не узгоджується з диспозицією ст. 185 КУпАП, яка вимагає зазначення суті законного розпорядження чи вимоги поліцейського, чого немає у цьому процесуальному документі, а суд не може вийти за межі адміністративного звинувачення, що є порушенням права особи на захист.

Крім того, до протоколу не додано доказів злісної непокори ОСОБА_1 законній вимозі чи розпорядженню працівника поліції, а наявні в матеріалах відеозаписи не можуть підтверджувати факт правопорушення з урахуванням того факту, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона.

Тим більше, в судовому засіданні було оглянуто відеозапис, з якого неможливо встановити, яке саме правопорушення зафіксоване на ньому, на вказаних записах відсутні дані щодо обставин, про які зазначено у протоколі відносно ОСОБА_1 .

Також, органом, який склав протокол не встановлено будь-яких можливих незацікавлених свідків можливого правопорушення і до протоколу не додано письмових пояснень свідків чи очевидців події, для підтвердження інформації, що наведена в протоколі, не надано доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та будь-яких інших належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Пояснення поліцейських про обставини події, що містяться у рапортах поліцейських, яких додано до протоколу, не є належними та допустимими доказами вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ч. 1ст. 251 КУпАП, оскільки їх джерелом є працівники органу, який у даній справі зобов`язаний збирати докази згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що автором протоколу не надано жодного доказу на підтвердження адміністративного правопорушення, нібито, вчиненого ОСОБА_1 , злісної непокори працівникам поліції, як це передбачено ст. 185 КУпАП, у тому числі і фото -, відео- , пояснення свідків, та які б підтверджували обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Окрім рапортів працівників поліції та відеозапису, які визнаються судом неналежними та недопустимими доказами, в матеріалах справи відсутні також і інші письмові докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке виразилося у злісній непокорі законним вимогам поліцейського.

Стаття 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснюється, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В діях ОСОБА_1 не вбачається об`єктивної сторони такого складу адміністративного правопорушення, як дрібне хуліганство.

Вказані доводи у сукупності із фактичними обставинами, викладеними вище, доказами, наявними у справі, викликають обґрунтовані сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним дрібного хуліганства, і як наслідок, наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.50 року, ратифікованою Україною 17.07.97 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Пунктом 1 ч. 1ст. 247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, 173 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.247,279,280,283,308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 173 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В.Геєць