Справа № 545/549/22
Провадження № 3/545/287/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2022 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., за участі: секретаря Дорошенко Д.М.,прокурора Миргородського Є.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Стороженко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Полтава, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , місце роботи: ТОВ «ЦМСД», сімейний лікар, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 31 грудня 2003 року, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася, інші дані суду не відомі,

за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 105 від 15 лютого 2022 року, складеного оперуповноваженим першого сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Шереметом М.В., ОСОБА_1 , будучи звільненою 08 грудня 2021 року з посади начальника відділу лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров`я Полтавської міської ради, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 встановленого терміну декларування (до 06 січня 2022 року), а саме лише о 15 год. 06 хв. 02 лютого 2022 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація при звільненні), чим умисно вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП заперечила та пояснила, що будучи обізнаною про обов`язок подання щорічної декларації, нею було підготовлено та направлено до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової інспекції у м. Полтаві запит про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік. Відповідь на її запит, містив часткову інформацію, необхідну для заповнення декларації, а саме, по вересень 2021 року, а тому їй необхідний був додатковий час для збору інформації, яку вона отримала на початку лютого 2022 року та відразу внесла відповідні дані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави. Наміру ухилятися від виконання вимог закону, а до того ж, приховувати чи перекручувати відомості про свої доходи не мала так, як була чітко впевнена, що діє відповідно до вимог закону. Про інші строки подачі декларації, крім передбачених законом, вона не знала та їй не було повідомлено ні при звільнені, ні під час роботи та не підтверджено матеріалами справи. Крім того, просила врахувати, що на початку 2022 року вона працювала лікарем і фактично цілодобово вела роботу з пацієнтами та частково боролася навіть за їх життя, оскільки саме, на початку 2022 року розгорталася активна фаза пандемії COVID-19.

Прохала провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Стороженко С.В. в судовому засіданні вказала, що вина ОСОБА_1 у формі умислу відсутня, оскільки остання з невеликою затримкою у часі її подала та, крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 знала про обов`язок подачі окремої декларації при звільненні. Також прохала провадження по справі закрити.

Прокурор Миргородський Є.В. в судовому засіданні вважав, що з огляду на матеріали справи про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є доведеною.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Наказом Департаменту охорони здоров`я та соціального розвитку Полтавської міської ради від 07 лютого 2020 року № 9-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління начальника відділу лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров`я з 11 лютого 2020 року.

Розпорядженням міського голови Полтавської міської ради від 12 лютого 2020 року № 68-к ОСОБА_1 , заступнику начальника управління начальнику відділу лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров`я Департаменту охорони здоров`я та соціального розвитку, присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад з 11 лютого 2020 року.

Наказом Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради від 04 лютого 2021 року № 25-к ОСОБА_1 , заступника начальника управління начальника відділу лікувально-профілактичної роботи, переведено на посаду начальнику відділу лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров`я з 05 лютого 2021 року.

Наказом Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради від 23 листопада 2021 року № 114-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров`я з 08 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст. 3 Закону.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України і ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Суд повинен також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Статтею 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.ст. 10, 11 КУпАП установлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації.

Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що в неї був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, оскільки, виникли обставини, які не залежали від її волі, так як вона чітко розуміла про необхідність подання щорічної декларації, а тому збирала необхідні відомості, при цьому працювала лікарем, і у зв`язку з розгортанням активної фази пандемії COVID-19, цілодобово вела роботу з пацієнтами та боролася навіть за їх життя, вважала, що строк подачі декларації не пройшов, оскільки жодного разу не подавала такий вид декларації раніше та і про необхідність її подачі при звільнені не була повідомлена.

Таким чином, а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ані прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації без поважних причин, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації; а також поважність причини її несвоєчасного подання.

Крім того, згідно з п. 2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Законом та Порядком заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609 суб`єкти декларування подають наступні декларації: 1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. 2) декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру, крім декларації кандидата на посаду (абз. 2 пп. 2 п. 2 розд. ІІ Порядку № 449/21). 3) декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним Порядком.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За наведених вище фактів, наявні у справі докази не свідчать поза розумним сумнівом про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 подано декларацію після отримання від Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової інспекції у м. Полтаві відповіді на запит про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік свідчить лише про намір та бажання особи виконувати вимоги законодавства України, а протокол, що розглядається, був складений вже після подання ОСОБА_1 «декларації при звільненні».

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 був відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Таким чином, вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Не своєчасна подача ОСОБА_1 декларації відповідного виду, як було встановлено під час судового розгляду, була обґрунтована обставинами, так як вона збирала інформацію для подання декларації, в тому числі і щорічної, оскільки подання щорічної декларації та декларації при звільненні за часом фактично збігалися. Крім того, із-за активної фази пандемії COVID-19 ОСОБА_1 цілодобово вела роботу з пацієнтами та боролася за їх життя, що призвело до порушення строків її подачі.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, вважаю, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, який не з`ясовувався під час перевірки причин несвоєчасності подання декларації.

За таких обставин, виходячи з загальних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, як рівність учасників та змагальність сторін, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона - умисел, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою закриття провадження у справі.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков