Справа № 149/1332/22
Провадження №3/149/846/22
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 324337, ОСОБА_1 14.06.2022 о 22:37 год. по вул. Низовій в с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області керував автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та хода). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 14.06.2022 біля 22:40 год. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції залишитись на місці зупинки, не виконував законну вимогу та розпорядження, чинив опір, намагався втекти. Не виконував законну вимогу пройти до службового автомобіля для встановлення та перевірки по базі ІПНП, в зв`язку з чим до нього було застосовано заходи впливу та спецзасіб кайданки. За що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що транспортним засобом він не керував, його захисник - адвокат Довгалюк Л. І. просила провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністтю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень, оскільки транспортним засобом він не керував, а при його затриманні поліцейськими було допущено ряд порушень, однак зазначаила, що дії поліцейських вон у встановленому законом порядку не оскаржували.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого неможливо достеменно встановити, хто керував автомобілем у зазначений в протоколі місце і час. Водночас допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 під присягою повідомила суд, що вона ввечері 14.06.2022 року звернулася до свого знайомого ОСОБА_1 , оскільки її чоловік ОСОБА_3 пішов на рибалку і зник, на телефонні дзвінки не відповідав. Тому вона попросила ОСОБА_1 поїхати до ставка, на що він погодився, однак, посилаючись на погане самопочуття, передав їй керування автомобілем Шевроле. Під`їхавши до ставу, ОСОБА_2 припаркувала автомобіль і пішла шукати чоловіка. Коли вони разом повернулися до авто, ОСОБА_1 на місці не було, авто було зачинене. Після цього чоловік поїхав до відділу поліції, оскільки по телефону дізнався, що ОСОБА_1 забрали у відділок поліцейські.

Як вбачаєтсья з протоколу про адміністративне праовопорушення серії ААД №324337, ОСОБА_3 було передано право керування автомобілем Шевроле Авео після відсторонення ОСОБА_1 .

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Особа може бути визнана винною у вчиненні адміністратвиного правопорушення лише в тому випадку, коли її вина обвинуваченої доведена поза розумним сумнівом. Це означає, що за допомогою наданих доказів належить встановити, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і саме ця особа є винною у його вчиненні.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За визначенням, що міститься в пункті 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.п. "а" п. 2.9 ПДР). Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР). У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний (п. 2.10 ПДР) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є вчинення такого діяння відповідним суб`єктом правопорушення.

Адміністративний матеріал не містить доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР. Інкримінований ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду особою, яка керує транспортним засобом (ч. 1 ст. 130 КУпАП). Отже, суб`єктом цього правопорушення є осудна фізична особа, яка досягла віку, з якого може наставати відповідальність за вказане правопорушення (загальні ознаки) та яка керувала транпортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (спеціальні ознаки).

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також враховуючи надані під присягою пояснення ОСОБА_2 , суд вважає недоведеним у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 769055, 14.06.2022 біля 22:40 год. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції залишитись на місці зупинки, не виконував законну вимогу та розпорядження, чинив опір, намагався втекти. Не виконував законну вимогу пройти до службового автомобіля для встановлення та перевірки по базі ІПНП, в зв`язку з чим до нього було застосовано заходи впливу та спецзасіб кайданки. За що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне про адміністративне затримання серії АА № 140745, ОСОБА_1 було затримано 14.06.2022 о 22:40 у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та звільнено 15.06.2022 о 01:30 год.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано, як працівники поліції, представившись та повідомивши причини, висловлюють до ОСОБА_1 вимогу залишатись на місці для з`ясування його особи. Після того, як ОСОБА_1 вимогу не виконав і почав тікати, працівники поліції почали його переслідувати та попереджати про можливість застосоування до нього вогнепальної зброї. Коли поліцейські наздогнали ОСОБА_1 , його було попереджено про застосування спеціальних засобів і застосовано кайданки. З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції представилися, перебували у форменому одязі, біля службового автомобіля, тому суд відхиляє твердження ОСОБА_1 про те, що він втікав, оскільки злякався, бо не знав хто це.

За змістом ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколом адміністративного затримання, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису (відеозапис з нагрудних камер працівників поліції) та іншими матеріалами справи.

Будь-яких доказів, в тому числі оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції за досліджуваних обставин, суду в ході розгляду справи не надано. Заперечення щодо несвоєчасного забезпечення ОСОБА_1 реалізації його прав вказаних висновків суду не спростовують. Тому суд вважає, що його вина у вчиненні правопорушення за ст. 185 КУпАП є доведеною в ході розгляду.

Адміністративне стягнення згідно зі статтею 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 у вчиненому не розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, його майновий стан, зокрема те, що ОСОБА_1 офіційно не працює, характер вчиненого правопорушення, вчинення правопорушення в умовах воєнного стану в темну пору доби, продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу поліцейських припинити її. З врахуванням приписів ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя дійшла висновку, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 33-36, 130, 185, 221, 280, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.