П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи за протоколом серії ЗхРУ №011208 від 27.07.2022, які надійшли з вісп «Чоп» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №011208 від 27.07.2022 вбачається, що громадянин України ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання Державного кордону України» , а саме: о 22 год. 38 хв. 27.07.2022 року в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Чоп (Дружба)» на в`їзд в Україну під час здійснення паспортного контролю було виявлено громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14.09.2018 року. Під час внесення інформації в БД «Гарт-1/П» відбулося спрацювання БД «Ризик-перетин», а саме відсутня інформація про виїзд з території України особою. Під час проведення опитування СПНППр спільно з офіцером ПОРВ ( з м.д. н.п.Чоп), вищезазначений громадянин зізнався, що перетнув Держаний кордон України на виїзд з України по паспорту гр. Угорщини для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 11.07.2019 року, у напрямку Словаччини 08.01.2022 року через ППр «Чоп Страж)», тобто вищезазначений громадянин незаконно перетнув державний кордон по невідповідному для громадян України документу.

Своїми діями порушив, вимоги ст. 4 Конституції України, ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України», ст. ст. 2, З ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 2 « Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених ПКМУ від 27.01.1995 току №57.

ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Разом із тим, у матеріалах справи міститься письмове пояснення, згідно яких ОСОБА_3 , вказує що не убігав від війни, а мав намір їхати на заробітки, заробити гроші для сім`ї. При цьому згідно наявної в матеріалах справи заяви просить справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку:

З матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 , о 22 год. 38 хв. 27.07.2022 року в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Чоп (Дружба)» на в`їзд в Україну під час здійснення паспортного контролю було виявлено громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 вид.14.09.2018 року. Під час внесення інформації в БД «Гарт-1/П» відбулося спрацювання БД «Ризик-перетин», а саме відсутня інформація про виїзд з території України особою. Під час проведення опитування СПНППр спільно з офіцером ПОРВ ( з м.д. н.п.Чоп), вищезазначений громадянин зізнався, що перетнув Держаний кордон України на виїзд з України по паспорту гр. Угорщини для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 11.07.2019 року, у напрямку Словаччини 08.01.2022 року через ППр «Чоп Страж)»

Таким чином, ОСОБА_1 , незаконно перетнув державний кордон по невідповідному для громадян України документу.

Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади .

Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пунктом 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. ПКМУ №57 від 27.01.1995 року, передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини; посвідчення особи моряка;посвідчення члена екіпажу.У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

Згідно п.1 ч.1 статті 2 Закону України «Про громадянство» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 14.09.2018 року, на паспортний контроль пред`явив паспортний документ громадянина Угорщини. При цьому встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином України.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом про адміністративне затримання; протоколом особистого огляду, огляду речей і документів; рапортом начальника ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 ; витягом з баз даних «Ризик»; копіями паспортних документів громадянина Угорщини ОСОБА_4 НОМЕР_3 та громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 вид.14.09.2018 року.

Таким чином, повно, всебічно, дослідивши надані докази з точку зору їх належності, допустимості та достатності, суд, з врахуванням критерію "поза розумним сумнівом" доходить висновку, що вина ОСОБА_1 , повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя взяв до уваги вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а також необхідність врахування при вирішенні питання про накладення стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 16.10.2008 року в справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого адмінправопорушення те, що ОСОБА_1 , вперше притягається до адміністративної відповідальності, відомості про протилежне суду не надано, вину у вчиненні правопорушення визнав повністю згідно письмових пояснень, під час розгляду справи судом не встановлено обставин, що відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, враховуючи ступінь вини правопорушника, приймаючи до уваги те, що майнова шкода ним не заподіяна, його діяння не завдало значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам та свободам інших громадян, а отже вважаю зазначене діяння малозначним і за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

За таких обставин, суддя прийшов до переконання за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним діяння, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу на порушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що згідно із ст. 40-1 КУпАП та Законом України «Про судовий збір», судовий збір з особи може бути стягнуто у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд, звільняючи ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, вважає, що судовий збір у розмірі 496,20 грн. стягненню з особи, яка звільнена від адміністративної відповідальності не підлягає.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.204-1 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за малозначністю та обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош