Єдиний унікальний номер судової справи 333/6000/21
Номер провадження 33/812/83/22 Головуючий у місцевому суді: Тавлуй В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,

без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серія ДПР18 № 209528 від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_1 16 серпня 2021 року о 07.30 год. в с. Коблеве по вул. Морській керував транспортним засобом «Кобальт FKF 1039 в/со7», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою алкотестеру Драгер ARAM 2246, тест № 2340, результат позитивний 1,37 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу строком на один рік, який обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія, та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 грн. у дохід держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а розгляд справи відбувся з порушенням правил підсудності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладання адміністративного стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, процесуальним нормам, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує на те, що в протоколі ДПР18 № 209528 від 16 серпня 2021 року вказано про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Комунарському районному суді м. Запоріжжя. Відповідно й матеріали справи про адміністративне правопорушення вперше надійшли до Комунарському районному суді м. Запоріжжя, однак вказані матеріали за підсудністю були направлені до Березанського районного суду Миколаївської області, де в подальшому й були розглянуті, за результатом чого винесено оскаржувану постанову.

Вважає, що розгляд справи Березанським районним судом Миколаївської області відбувся з порушенням правил підсудності, оскільки він звертався до суду з клопотанням про передачу справи про адміністративне правопорушення до Комунарському районному суді м. Запоріжжя і відповідно до діючої редакції ст. 276 КУпАП мав таке право, оскільки вказаною статтею передбачено можливість розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП як за місцем вчинення адміністративного правопорушення так і за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Відмічає, що відмова в задоволенні клопотання про передачу справи про адміністративне правопорушення на розгляд Комунарському районному суду м. Запоріжжя порушило його право на захист та справедливий суд.

Вказує на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності належного повідомлення його про дату час та місце розгляду справи, що обмежило його право на дачу пояснень та подання доказів по справі.

Крім того зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим судом не встановлено.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209528 від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_1 16 серпня 2021 року о 07.30 год. в с. Коблеве по вул. Морській керував транспортним засобом «Кобальт FKF 1039 в/со7», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою алкотестеру Драгер ARAM 2246, тест № 2340, результат позитивний 1,37 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Протокол підписано водієм ОСОБА_1 . В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив: «вчера выпил пива, сегодня продул алкотестер, 1,37 ‰ результат обследования» (а.с. 3).

За положеннями пункту 2.9 А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2, 3, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209528 від 16 серпня 2021 року вбачається, щоОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest 6810 № ARAM-2246.

Відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного за допомогою приладу Alcotest 6810, тест № 2340, результат 1.37 ‰ (а.с.4).

Крім того, працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, не природнє почервоніння обличчя. Акт складено у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог діючого законодавства також підтверджено відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.8).

Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 в порушення пункту 2.9 а ПДР України керував транспортним засобом «Кобальт FKF 1039 в/со7», державний номерний знак НОМЕР_1 16 серпня 2021 року в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , що позбавило останнього права на подачу доказів по справі, на увагу суду не заслуговує, оскільки хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутністю ОСОБА_1 , він скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення, та докази які не зміг надати в суді першої інстанції, між тим у судове засідання апеляційного суду не з`явився, натомість 25 серпня 2022 року направив на електронну адресу Миколаївського апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим судом не встановлено є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 209528 від 16 серпня 2021 року, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та результатом тесту № 2340 з показником 1,37‰.

Не є підставою для скасування постанови суду також твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції правил підсудності, виходячи з наступного.

Складаючи протокол про адміністративні правопорушення, працівниками поліції в ньому було зазначено та повідомлено ОСОБА_1 , що справа буде розглядатися Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Після цього працівниками поліції матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для розгляду були направлені до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яким відповідно до постанови від 01 вересня 2021 року справу направлено для розгляду за підсудністю до Березанського районного суду Миколаївської області.

10 вересня 2021 року постановою Березанського районного суду Миколаївської області матеріали справи повернуто до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

04 жовтня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про направлення справи про адміністративне правопорушення до Березанського районного суду Миколаївської області, оскільки місцем вчинення правопорушення є с. Коблево Миколаївської області.

18 жовтня 2021 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до Березанського районного суду Миколаївської області.

03 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про передачу справи за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за місцем проживанням останнього.

Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки на думку суду ст. 276 КУпАП не передбачено альтернативної підсудності справ про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, стаття 276 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за загальним правилом за місцем його вчинення. Можливість розгляду таких справ за місцем проживання порушника була виключена підпунктом 10 п.1 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-V111 від 22.11.2018р., який набрав законної сили з 01.07.2020 р.

Однак Законом України № 720-1Х від 17 червня 2020р. було внесено зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. Так, пунктом 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. виключено, зокрема, підпункт 10 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11.2018р., який виключав альтернативну підсудність за ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020р. ч.2 ст. 276 КУпАП діє в попередній редакції, не зважаючи на те, що на офіційному сайті Верховної Ради на даний час стаття 276 КУпАП дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22 листопада 2018 року.

Тому висновок суду про відсутність альтернативної підсудності для розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є помилковим.

Оскільки питання направлення справи для розгляду за підсудністю при альтернативній підсудності не врегульовано нормами КУпАП, то з метою додержання принципу законності, дане питання після отримання клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя могло бути вирішено з застосуванням принципу аналогії права, найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, а саме статті 34 КПК України, яка визначає порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Даною нормою права, зокрема, передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Однак, справа до Березанського районного суду Миколаївської області надійшла без порушення правил підсудності.

Передбачена ст. 34 КПК України можливість передачі на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого кримінального провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, можливе тільки до початку судового розгляду та у виняткових випадках. Матеріали справи не містять даних про наявність виняткового випадку, який зумовлював передачу справи для розгляду до суду за місцем проживання ОСОБА_1 , в тому числі і з урахуванням проживання адвоката, а саме по собі не бажання ОСОБА_1 брати участь у розгляді справи в суді за місцем вчинення адміністративного правопорушення для участі у розгляді справи не є таким винятковим випадком. Крім того, це є правом, а не обов`язком суду.

За такого відсутні підстави вважати, що справа розглянута з порушенням правил підсудності.

Враховує апеляційний суд також те, що розгляд справи Березанським районним судом Миколаївської області не вплинув на правильність прийнятого судом рішення у справі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Всі інші заперечення ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності, а тому не бере їх до уваги.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Крім того, не заслуговує на увагу клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП України з огляду на наступне.

Так, за положеннями п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (ч.6 ст. 38 38 КУпАП)

Як встановлено, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 було вчинене 16 серпня 2021 року, адміністративне стягнення за його вчинення накладено Березанським районним судом Миколаївської області 24 грудня 2021 року, отже під час розгляду справи судом першої інстанції не було порушено строків встановлених ст. 38 КУпАП щодо накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП України, апеляційним судом не встановлено, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортного засобу строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко