Номер провадження: 33/813/562/22
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2022 року, ухвалену під головуваннями судді Іоніді К.В.,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік зі стягненням судового збору у розмірі 496,20 грн в дохід держави.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 03.12.2021 о 23 год 50 хв, у м. Одесі по вул. Решильєвська,18, ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Maserati Ghibli д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 7510 №ARMF0291, тест №334, результат 0,47% проміле, чим порушила п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що до матеріалів справи доданий чек приладу Alcotest Drager, однак як вбачається з цієї квитанції, вона видана на особу з прізвищем « ОСОБА_1 », що ставить під об`єктивний сумнів як достовірність результатів вимірювань, які проводяться ним та зафіксовані у протоколі, так і допустимості. Згідно з актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які додані до матеріалів справи, результати зафіксовані стосовно особи « ОСОБА_1 », на яку протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №046153 не оформлювався. А отже, даний документ не може бути доказом вини ОСОБА_1 . Ані квитанція драгера, ані акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить підпису ОСОБА_1 (особи, на яку складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення), складений на невстановлену особу, а тому такі докази не можуть мати доказової бази вини особи, яка зазначена на протоколі, оскільки усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Проте суд не застосував даний конституційний принцип, тим самим виніс судове рішення, яке не відповідає засадам правосуддя. Щодо посилання суду на те, що документи, які наявні в матеріалах справи містять описку в частинні даних особи. Зазначене не може слугувати належною підставою для визнання винною, особи, оскільки КУпАП не містить такої процесуальної норми, як виправлення описок документах, що слугують доказами у адміністративній справі (у даному випадку (квитанція драгера, акт огляду на стан сп`яніння направлення водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять документи, які суперечать один одному. Так, в направленні водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції містить відомості про те, що « ОСОБА_1 » відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння взагалі. В протоколі ААБ №046153 від 04.12.2021 наявна інформація про проходження ОСОБА_1 тесту алкотестера «ДРАГЕР», але після того, як алкотестер «ДРАГЕР» надав результат з яким вона не була згодна - висловила співробітникам поліції свою незгоду з результатами алкотестеру «ДРАГЕР». Вказане доводить відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, що їй інкримінується, оскільки нема доказів, які поза розумним сумнівом, можуть свідчити у про наявність вини. При винесенні постанови суд проігнорував як принцип невинуватості особи, переклавши тягар доведення своєї невинуватості на особу, а ні на поліцію тягар доведення вини, що суперечить Конституції України, та не врахував сталу судову практику ЄСПЛ. Суд невірно визначив відеозапис із нагрудної камери поліцейського як належний доказ вини. Так, відеозапис наданий працівниками поліції не у безперервному вигляді, а у вигляді певної кількості окремих файлів, та на відеозапису зафіксовані не всі обставини оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що свідчить про недопустимість відеозапису як доказу. До протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів правомірності зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 неодноразово не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, протягом перебування справи в провадженні суду надавала заяви про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність надання особистих пояснень та воєнний стан як перешкоду явки до суду, однак наявності об`єктивних перешкод явки до суду не надала, тому суд не може вважати причину неявки поважною. При цьому ОСОБА_1 та її захиснику роз`яснено право взяти участь в розгляді справи особисто або шляхом участі в відеоконференції, проте таким правом вона не скористалась, в зв`язку з чим за відсутності поважних причин та з огляду на правила ст.294 КУпАП справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними матеріалами справи встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на законі.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, закон містить чіткі та зрозумілі вимоги стосовно проведення огляду на стан сп`яніння і у цій справі вони є дотриманими.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції підтверджує відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, доказів на його спростування ОСОБА_2 не надано.

Відеозапис підтверджує, що огляд на стан сп`яніння проходила ОСОБА_1 , реквізити чеку «Драгер», направлення та акту огляду зафіксовані в протоколі, який складений відносно ОСОБА_1 , що спростовує доводи про відсутність належних доказів про стан сп`яніння, а зазначення прізвища « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 » слід вважати опискою, оскільки решта відомостей, які ідентифікують особу, співпадають з анкетними даними ОСОБА_1 , зазначеними в протоколі. Також зазначення в протоколі відомостей, які ідентифікують особу ОСОБА_1 не надають підстави піддавати сумніву те, що на місці зупинки була саме вона, а не інша особа.

Доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки він здійснювався не безперервно, не впливають на висновки суду, оскільки містять достатньо відомостей щодо дій, які складають склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 .

Відповідно до відеоматеріалів, ОСОБА_2 погодилась пройти огляд на місті зупинки транспортного засобу. Не погодившись з отриманим результатом та усвідомлюючи наслідки, до медичного закладу не поїхала, доказів на спростування стану сп`яніння не надала, відтак відсутні підстави піддавати сумніву справжність висновку.

Доводи про недопустимість виправлень в протоколі не надають підстав для скасування постанови суду, оскільки щодо істотних обставин справи зміст протоколу відповідає вимогам ст.256 КУпАП, виправлення стосуються місця проживання, що не впливає на склад порушення.

Оскільки встановлений факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, доводи про відсутність доказів правомірності зупинки транспортного засобу підставою скасування постанови суду бути не можуть на склад правопорушення такі обставини не впливають.

Докази неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано, правомірність їх дій ОСОБА_1 у встановленому порядку в порядку адміністративного судочинства не оспорювалася.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є.С. Сєвєрова