ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6404/22

Номер провадження 3/495/3234/2022

29 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
25.08.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

24.08.2022 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 165291 відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ

№ 165291 від 24.08.2022 року, вбачається, що прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на автодорозі між населеними пунктами Удобне та Маяки старшим сержантом ОСОБА_1 , було проведено огляд транспортного засобу з порушеннями вимог «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», що призвело до порушення на державному кордоні, у зв`язку з чим, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу розділу ІІ пункту 5 підпункт 9 абзацу 6, 9, 10 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, в умовах особливого періоду, чим порушив частину 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, відповідно до якої просив суд, розглянути справу без його участі.

Крім того, 29.08.2022 року надав до суду заперечення в якому просив закрити провадження по справі № 495/6404/22 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, порушила правила несення прикордонної служби.
Згідно п. 21 глави 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої Наказом МВС України від 19.05.2015 року №1261, огляд транспортних засобів - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для здійснення огляду транспортних засобів і вантажів з метою виявлення правопорушників, зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів та контролю за перевищенням допустимого рівня іонізуючого випромінювання.
У прикордонний наряд призначаються прикордонники, які мають допуск до самостійного несення служби в прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів».
Під час виконання завдань прикордонний наряд з огляду транспортних засобів зобов`язаний: ретельно оглядати транспортні засоби закордонного прямування і вантажі, що перевозяться на них, з метою виявлення правопорушників, схованок та інших місць у транспортних засобах і вантажах, в яких можуть бути заховані зброя, наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, боєприпаси, вибухові речовини, матеріали і предмети, заборонені до переміщення через державний кордон; за командою старшого зміни прикордонних нарядів (старшого прикордонних нарядів у пункті пропуску) за допомогою приладів радіаційного контролю здійснювати контроль за перевищенням допустимого рівня іонізуючого випромінювання; проводити ідентифікацію автомобільних транспортних засобів з метою виявлення серед них викрадених або таких, що перетинають державний кордон з порушенням законодавства України; у разі виявлення несправних пломб, пошкодження упаковки, інших ознак проникнення людей в опломбовані транспортні засоби, контейнери, вантажі вживати належних заходів для їх комісійного розкриття й огляду; під час огляду не допускати порушень заходів безпеки та пошкоджень транспортних засобів і вантажів.
Також прикордонний наряд з огляду транспортних засобів виконує інші завдання та обов`язки, визначені нормативно-правовими актами та актами організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 165291 від 24.08.2022 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що ним проведено огляд транспортного засобу з порушеннями вимог «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», який призвів до порушення на державному кордоні.
Натомість, в запереченні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому не визнає, зазначає, що при несенні служби виконував покладені на нього обов`язки в прикордонному наряді, та зазначив, що в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, у чому саме полягало порушення особою правил несення прикордонної служби. Вказівка на проведення огляду транспортного засобу з порушенням вимог Інструкції, що призвело до порушення на державному кордоні, не є належною ознакою об`єктивної сторони правопорушення.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні судом під час судового розгляду, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.172-18, 283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Боярський О.О.