Справа № 713/1541/22
Провадження №3/713/926/22
ПОСТАНОВА

іменем України

29.08.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., за участі секретарки судових засідань Паучек Є.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, не одруженого, пенсіонера за віком, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №180652 від 15.08.2022 року, складеного ДОП СП Вижницького ВП Греком Є.М., -

ОСОБА_1 , 13.08.2022 року, біля 18.00 год., перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив суперечку з сином ОСОБА_2 , під час якої ображав його нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство, яке виразилося в умисному вчиненні діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю останнього.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що в 2004 році розірвав шлюб з ОСОБА_3 і вони добровільно розділили майно, яке було придбане за час шлюбу. Оскільки будинок, в якому вони проживали разом належав матері, то вони залишилися проживати в ньому.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 хотіла побудувати новий будинок в АДРЕСА_2 . У них були нормальні стосунки, тому їй допомагав та віддав всі гроші, які виручив за продаж недобудованого житлового будинку в АДРЕСА_3 та 50 м.куб. будівельної деревини. Однак вона все продала та без його дозволу і згоди знову вселилась в його будинок під приводом того, що хоче жити з сином. ОСОБА_4 намагається зареєструватися у будинку, але він не погоджується та не дає згоди на її подальше проживання в ньому.

На цьому ґрунті між ними склались неприязні стосунки. Колишня дружина постійно намагається спровокувати конфлікт, щоб звинуватити його у вчиненні неправомірних дій та викликати поліцію, а їх син ОСОБА_2 прийняв сторону матері та допомагає їй.

13.08.2022 року зайшов у кімнату до сина ОСОБА_2 з приводу побутових питань. З ним була його мати ОСОБА_3 , з якою у них виникла словесна суперечка, в ході якої він сказав, що виселить її з будинку. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виштовхали його з кімнати.

Зауважив, що ні фізичного, ні психологічного насильства у відношенні сина не вчиняв, нецензурними словами на його адресу не виражався. Вони обоє, перебуваючи з ним в неприязних відносинах, зводять на нього наклеп.

Вважає, що його вина у вчиненні насильства в сім`ї у відношенні сина не доведена належними доказами. Навпаки, з доданих до матеріалів справи пояснень ОСОБА_2 вбачається, що саме син вчинив відносно нього фізичне насильство, оскільки виштовхав його з кімнати. ОСОБА_3 також наголошує, що син виштовхав батька з кімнати за те, що він ображав образливими словами та наголошував, що вижене з будинку. При цьому ніхто з них не вказує, що він виражався нецензурними словами.

Вважає, що відсутні докази об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Просив закрити провадження у справі у зв`язку відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 13.08.2022 року батько ОСОБА_1 зайшов до його кімнати і почав питати де мати, але він легко виштовхав його в коридор. Тоді почалася суперечка і батько зачинив двері кухні на ключ. Поліцію викликав 15.08.2022 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП з таких підстав.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.173-2 ч.1 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП характеризується умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-1 КУпАП поліцейським Греком Є.М. надано такі докази:

протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №180652 від 15.08.2022 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.08.2022 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.08.2022 року та копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №287431 від 15.08.2022 року.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення судом установлено, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке проявилося у вчиненні суперечки з сином ОСОБА_2 та ображанні його нецензурною лайкою.

Однак поліцейським Греком Є.М. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що під час конфлікту ОСОБА_1 умисно спричинив ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдав шкоди його психічному здоров`ю, і що це спричинило наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того поліцейським Греком Є.М. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення допущено порушення вимог ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, в чому полягає об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, щодо психологічного насильства відносно його сина.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він будь-яких дій психічного насильства до сина ОСОБА_2 не застосовував та нецензурною лайкою не ображав, а навпаки останній виштовхав його з кімнати належного йому житлового будинку.

Підстав сумніватись у правдивості пояснень ОСОБА_1 у суду немає, оскільки вони підтверджуються наданими у судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_2 і належних, достатніх та допустимих доказів протилежного матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Враховуючи наведене Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 221, 283, 284, 285, 287-289 КУпАП, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.173-2 ч.1 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК