П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.08.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

05.12.2021 року о 04 год. 35 хв. у м. Львові по вул. Горбачевського, 21 ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2022 року вказану справу передано для розгляду судді Величку О.В.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що огляд відмовився проходити у зв`язку із тим, що розгубився, натомість в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Вказав, що не знав про можливу відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААБ № 294806 від 05.12.2021 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, яким підтверджується час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які вказали, що 05.12.2021 року у м. Львові по вул. Горбачевського водій ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння, тремтіння кистей рук, різкий запах із рота, агресія) та у їхній присутності останній відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у відповідному спеціалізованому медичному закладі, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 05.12.2021 року о 04 год. 35 хв. у м. Львові по вул. Горбачевського, 21 дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , викладені ним у протоколі про адміністративне правопорушення та озвучені в судовому засіданні, про те, що працівники поліції здійснили безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням, не знайшли свого підтвердження при досліджені доказів судом та повністю спростовуються наявним матеріалами справи. Так, з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , поліцейськими останньому роз`яснено, що його зупинено у зв`язку з тим, що автомобіль неадекватно рухався по дорозі, двічі вискочивши на бордюр, а також водій не був пристебнутий паском безпеки. Наведене стало підставою для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, про що поліцейським винесено на місці зупинки транспортного засобу відповідну постанову серії ЕАО №5111399 від 05.12.2021 року, копія якої долучена до матеріалів справи. У судовому засіданні з`ясовано, що накладений на ОСОБА_1 штраф останній сплатив, погодившись із вказаною постановою та не оскарживши її. Таким чином, факт вчинення водієм адміністративного правопорушення є доведеним. У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. У даному випадку водій ОСОБА_1 порушив п.2.3.в Правил дорожнього руху (не був пристебнутий паском безпеки), що й стало належною підставою для працівника поліції зупинити транспортний засіб. А тому, доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав для його зупинки працівниками поліції є неспроможними і спрямованими виключно на уникнення відповідальності за скоєне.

Також не можуть бути взяті до уваги судом твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, адже останньому інкриміновано відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Суд наголошує, що відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, проходження відповідного огляду є обов`язком водія. У ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки стану сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), наявність яких також підтверджена письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП водій ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння. Відмова водія від проходження такого огляду становить самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що згідно з ч.2 ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. А тому, незнання особою санкції за вчинене порушення не звільняє таку особу від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, твердження ОСОБА_4 про наявність певних обставин, які виключають його відповідальність за скоєне, є необгрунтованими та надуманими, які не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, суд оцінює їх як обрану ОСОБА_5 тактику захисту від обвинувачення для згладження своєї вини та уникнення передбаченого законодавством покарання за вчинене.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.