КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 372/4005/21
Номер провадження: 33/824/1225/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 14.10.2021 року о 03:00 годині на а/д Київ - Знам`янка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FordTransit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газового знаряддя алкотестера «Драгер» ARВL-0576, покази приладу після проходження тесту склали 1,97 %.

Таким чином, водій порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на обставини даної справи, а також вимоги ст. 266 КУпАП та положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, апелянт зазначає про те, що всупереч вказаним нормам закону, працівники поліції не направили його для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, незважаючи на те, що він висловив свою незгоду з результатом огляду за допомогою приладу Драгер 6810, а в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення такого огляду у медичному закладі.

У зв`язку з цим, посилаючись на ці та інші порушення, допущені працівниками поліції під час проведення його огляду на стан сп`яніння, а також положення ч. 5 ст. 266 КУпАП про те, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд не міг брати до уваги пояснення поліцейських, які зазначили в протоколі про факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки ці обставини не були підтверджені іншими об`єктивними доказами, зокрема відеоматеріалами та поясненнями свідків.

Як зазначає у своїй скарзі апелянт, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, хоча саме у письмових поясненнях свідки повинні підтвердити факт погодження особи пройти огляд на стан сп`яніння чи відмови від проходження такого огляду. Крім того, відбираючи письмові пояснення у свідків, працівник поліції повинен був встановити особу кожного із свідків, однак в матеріалах справи не зазначено на підставі яких документів встановлено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, як стверджує ОСОБА_1 , при складанні протоколу та пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння свідків не було, а тому вказаний протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки його було складено із порушенням вимог чинного законодавства.

Окрім цього, посилаючись на положення ст.ст. 19, 62, 129 Конституції України, а також на те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі на, закріпленій в ст. 62 Конституції України, презумпції невинуватості, апелянт вважає, що суд першої інстанції спрощено підійшов до розгляду справи, незважаючи на те, що в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів не недопустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, їх законних представників і захисників.

За таких обставин, на думку апелянта, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Будучи належним повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився та направив до суду заяву, в якій підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи його апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 150723 від 14 жовтня 2021 року, який було складено у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджуються також іншими, наявними у справі доказами, а саме: актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначений позитивний результат тесту та кількісний показник 1,97%; роздруківкою результату тесту з приладу «Drager Alcotest 6810» № ARBL-0576 від 14 жовтня 2021 року, з результатом тесту 1,97 %; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , в яких останній не заперечував факту вживання алкогольних напоїв протягом 13 жовтня 2021 року та фактично погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Наведені докази повністю узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй достовірності.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, яка розглядала дану справу, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п. 2 Розділу І та п. 1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, як передбачено пунктами 6, 7, 10 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2Інструкції). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Враховуючи вимоги наведених вище нормативних актів, а також обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення поліцейським вимог ст. 266 КУпАП при проведенні огляду на стан сп`яніння та його незгоди з результатами приладу Драгер, у зв`язку з чим поліцейський був зобов`язаний доставити його для проведення такого огляду до закладу охорони здоров`я, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами.

Перевіркою доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння було проведено без дотримання вимог, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією від 09.11.2015 № 1452/735, а оформлені за його результатами документи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, були складені з істотними порушеннями або не відповідали вимогам закону, зокрема ст. 256 КУпАП.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для визнання доказів, на підставі яких ґрунтується оскаржуване судове рішення, неналежними та недопустимими.

Це стосується і використання газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його результатів, які останнім, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та його письмових пояснень, не заперечувалися, а тому підстави для проведення такого огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, були відсутні.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що висновки судді не відповідають обставинам справи, а оскаржувана постанова, винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року,відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчиненняадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Висоцька Г.В.