ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/921/22 Справа № 202/886/22 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Білого І.М. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Білого І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2022 року ОСОБА_1 16 грудня 2021 року о 02.30 год. у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе 124г керував транспортним засобом ВАЗ210740, д/н НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №5432 від 27 грудня 2021 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду справи, з оскаржуваною постановою захисник ознайомився 02 серпня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції через те, що він їхав на транспортному засобі ОСОБА_2 , який перебуває у так званих чорних списках працівників поліції. Зазначає, що ОСОБА_1 був тверезий і наркотики жодного разу не вживав. Вказує, що ОСОБА_1 жодного разу не викликали до поліції для надання пояснень та складання протоколу. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 дізнався про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності під час розгляду справи №392/3251/22. Вказує, що ним було написано запит до лікарні, проте відповідь на нього ще не надійшла.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 01 березня 2022 року за відсутності учасників справи. З матеріалів вбачається, що з копією оскаржуваної постанови захисник ознайомився 02 серпня 2022 року, про що свідчить розписка останнього про ознайомлення з матеріалами справи, тоді як апеляційна скарга подана 04 серпня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову винесено за відсутності учасників справи, з копією оскаржуваної постанови захисник ознайомився 02 серпня 2022 року, а також введення на території України воєнного стану, вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння; повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції через те, що він їхав на транспортному засобі ОСОБА_2 , який перебуває у так званих чорних списках працівників поліції, оскільки як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб ВАЗ 210740, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 . При цьому в матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження вказаних ним обставин.

Всупереч доводам в апеляційній скарзі факт знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КП ОМПЦзЛЗС ДОР від 27 грудня 2021 року, складеного у відповідності, в порядку та у формі, передбачених положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

При цьому доводи захисника про те, що ОСОБА_1 жодного разу не викликали до поліції для надання пояснень та складання протоколу спростовуються наявним у матеріалах справи повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції, складеному за підписом начальника ДПП УПП в Дніпропетровській області від 12 січня 2022 року та направленому ОСОБА_1 за місцем його проживання.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Що стосується доводів захисника стосовно порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи слід зазначити наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як слідує з справи суд першої інстанції неодноразово здійснював заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення повісток на ім`я ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді справи та неповідомлення про дату та час розгляду справи є безпідставними.

При цьому огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі було проведено 16 грудня 2021 року та 20 січня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, а оскаржувану постанову суду було винесено 01 березня 2022 року, тобто ОСОБА_1 мав достатньо часу для вжиття заходів, щоб дізнатись про стан відомого його провадження у разі наявності у нього сумнівів щодо дати його розгляду.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права (рішення ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Білому І.М. строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Білого І.М. залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот