КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2328/22
№ апеляційного провадження: 33/824/1383/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2022 року в адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці. Вирішено питання судових витрат.

Як зазначено в постанові судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 050885, 17.02.2022, 03 год. 50 хв. в м. Біла Церква вул. Богдана Хмельницького 34, водій ОСОБА_1 керуючи тз Audi A6 з д.н.з. НОМЕР_1 будучи обмеженим в праві керування ТЗ, Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2019 ВП № 47117838, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух", за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2022 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування суддею фактичних обставин справи, ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, порушення суддею норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не знав про встановлене щодо нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця і така постанова йому не направлялася та відсутні відомості її вручення.

За таких обставин, вважає, що у його діях відсутня вина у формі прямого чи непрямого умислу, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи сторона захисник Федотова Є.В., апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, надані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у вчиненні якого визнано винним водія автомобіля Audi A6 з д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що висновки судді першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності із законом, що потягло за собою безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, через неправильну оцінку наявних у справі доказів.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Malofeyeva v. Russia" та "Karelin v. Russia" вказано, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_1 суддею місцевого суду дотримано не було.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 050885, 17.02.2022, 03 год. 50 хв. у м. Біла Церква по вул. Богдана Хмельницького 34, водій ОСОБА_1 будучи обмеженим в праві керування ТЗ Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2019 ВП № 47117838 керуючи тз Audi A6 з д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух", у зв`язку з чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП (а. с. 1).

З доданої до протоколу про адміністративне правопорушення постанови державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бітюкової М.О. від 02.11.2019 ВП № 47117838 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, встановлено, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31.10.2019 за період з 26.09.2011 по 31.10.2019 в сумі 75271,6 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а. с. 4-5).

Крім того, з указаної постанови вбачається, що відносно боржника ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, згідно виконавчого листа № 2-466 виданого 23.11.2011.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не знав про встановлене щодо нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця і така постанова йому до відома не направлялася.

З долученої до матеріалів адміністративної справи відповіді Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №340від 27.05.2022 убачається, що докази відправлення постанови про обмеження у праві керування транспортним засобом на адресу місця проживання ОСОБА_1 містяться у реєстрах відправлень рекомендованої кореспонденції, проте за спливом строку зберігання указані реєстри знищено.

Отже, будь-які докази того, що на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення постанови ОСОБА_1 знав про встановлені щодо нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять і таких обставин при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Водночас, аналіз диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП вказує на те, що суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення характеризується виною у формі умислу, а відтак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати шкідливі наслідки і бажати або свідомо допускати їх настання.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 , керуючи 17.02.2022 тз Audi A6 з д.н.з. НОМЕР_1 , знав про встановлені щодо нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто усвідомлював протиправний характер своїх дій, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведені вище встановлені обставини, а також зважаючи на висновки, зроблені в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Malofeyeva v. Russia", "Karelin v. Russia", "Kobets v. Ukraine, які згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV застосовуються при розгляді справ як джерело права, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - скасувати.

Закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар