Справа № 353/210/22
Провадження № 33/4808/467/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Камінського І.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонер, громадянина України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2022 року о 19 год. 55 хв. по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка Тлумацької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законом порядку тест зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810 в присутності свідків, результат тесту 2.11 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, в якій не узгоджуюся висновки суду із обставинами справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянтом в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду і з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд 03.08.2022 року прийняв рішення про поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду.

ОСОБА_1 стверджує, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що 19.03.2022 року він зустрівся із товаришем на заправці в с. Гончарівка Тлумацької ТГ де вони випили 1 пляшку горілки. Пізніше підійшов незнайомий чоловік і спитав яким чином вони збираються їхати дальше, на він відповів, що не збирається керувати автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт наголошує на тому, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спьяніння, а тому він не може бути суб`єктом правопорушення в розумінні ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка зазначені в протоколі, не були на місці події, про що вони вказали у своїх пояснення, однак їх свідчення суд трактував на власний розсуд. Судом не надано належної оцінки пояснення свідків, які вказали, що ним було порвано протокол №005949 про його затримання і замість нього було складено новий протокол №005950, при цьому в матеріалах справи відсутній порваний протокол.

Апелянт наголошує, що при кожному випадку затримання особи органи та уповноважені особи інформують центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що у даному випадку не було зроблено і ним не заявлялось клопотань про захист своїх прав особисто. Вважає, що його затримання відбулось незаконно із порушенням вимог закону.

Звертає увагу на те, що дата, яка вказана на відеозаписах з нагрудних камер працівників події 13.01.2021 року, не відповідає обставинам часу події 19.03.2022 року. Зазначає, що ним уважно було досліджено відеозаписи і він не заперечує, що 13.01.2021 року він був у нетверезому стані, чинив опір працівникам поліції і його доставляли у відділ поліції і чому дані матеріали не були скеровані до суду йому не було відомо. Наголошує, що на відеозаписах чітко зафіксовано дату 13.01.2021 року, з чим суд погодився, але вказав на технічну неточність, яка не впливає на суть справи.

Апелянт вважає, що таким твердженням, суд вийшов за межі повноважень та перебрав на себе роль обвинувачення, узаконивши у постанові неналежний доказ - відеодоказ. Невідповідність дати протоколу з датою відображеною у відеозаписі з боді камери, на думку апелянта, дають підстави для застосування апеляційним судом доктрини «плодів отруєного дерева», відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з даного джерела, також будуть вважатися неналежними.

ОСОБА_1 також наголошує на тому, що при огляді на визначення стану сп`яніння працівниками поліції було застосовано заборонений законом прилад Алкотест 6810, який станом на 19.03.2022 року не внесений до «Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» та не містить оцінки відповідності та державної реєстрації.

Звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано копії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки.

Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення. Передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, при ухваленні рішення по справі, на думку апелянта, суд відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та порушив вимоги закону та КУпАП.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Камінський І.П. повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Камінського І.П., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що при розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив по суті вчиненого правопорушення, що 19.03.2022 року приїхавши на заправку в с. Гончарівка Тлумацької ТГ він зустрівся із своїм знайомим Самборським з яким вони випили пляшку горілки. Однак, після вживання спиртного він в стані алкогольного сп`яніння за кермом не перебував і транспортним засобом не керував. Вважав дії працівників поліції незаконними та визнавав неправомірними свої дії по відношенню до працівників поліції. Після перегляду в судовому засіданні відеозаписів (копії технічного запису з нагрудної камери працівника поліції та копії документів матеріалів даної справи ним були отримані 10.05.2022 року для ознайомлення) вказав, що подія, відображена на відеозаписах, не має жодного відношення до події, яка мала місце 19.03.2022 року. Заперечував факт керування транспортним засобом після вживання спиртного та вважає, що не може бути суб`єктом правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення, які аналогічні тим, що він надав суду першої інстанції.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що 19.03.2022 року, будучи тверезим, приїхав на заправку в с. Гончарівка Тлумацької ТГ де зустрівся із своїм другом Самборським з яким вони випили пляшку горілки. Стверджує, що після вживання спиртного він в стані алкогольного сп`яніння за кермом не перебував і транспортним засобом не керував. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до аги відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони не стосуються обставин 19.03.2022 року.

В судовому засіданні захисник Камінський І.П. суду пояснив, що 19.03.2022 року працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки останній не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції вже перевіряв доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і встановив, що вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 460454 від 19.03.2022 року (а.с. 2)

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №460454 від 19.03.2022 року, водій ОСОБА_1 19.03.2022 року о 19 год. 55 хв. по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка Тлумацької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законом порядку тест зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810 в присутності двох свідків, результат тесту 2,11 % проміле, чим порушив вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою старшим інспектором СРПП ВП №5 м. Тлумач старшим лейтенантом поліції Чечіль Л.О., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Тлумацькому районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи.

В протоколі вказані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх даними щодо місця проживання та власноручними підписами.

Працівниками поліції дані водія ОСОБА_1 було встановлені на підставі посвідчення водія, яке у нього було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом під власноручний підпис правопорушника.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що останній відмовився від надання пояснень.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було складено протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №460454 від 19.03.2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та як водій пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 2.11 % проміле.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Разом з тим, зі змісту матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на час його складання ОСОБА_1 не надав пояснень щодо висунутого проти нього обвинувачення, хоча обставини вимагали від нього надати відповідні пояснення.

Зокрема, доводи ОСОБА_1 про те, що він вжив алкогольні напої, коли перебував на заправці, з`явились тільки на стадії судового розгляду справи, що викликає сумніви щодо їх правдивості. Крім того, вищевказані доводи носять голослівний, непослідовний та бездоказовий характер та повністю спростовуються сукупністю доказів , які містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд наголошує на тому, що апеляційний розгляд відбувається в межах звинувачення ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інші обставини справи та звинувачення не підлягають апеляційному розгляду у даній справі.

Доводи щодо незаконності затримання ОСОБА_4 працівниками поліції не знаходяться не пов`язані із висунутим обвинуваченням щодо керування транспортним засобом у сатані алкогольного сп`яніння, оскільки зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий засіб був застосований стосовно правопорушника у зв`язку з тим, що його поведінка містила ознаки злісної непокори законним вимогам поліцейського.

Так, судом першої інстанції були досліджені: роздруківка приладу Драгер із результатом тестування на алкогольне сп`яніння № 2473 від 19.03.2022 року, результат якого становить 2,11 % проміле (а.с. 4), на якому наявний підпис особи, яка проходила огляд, ОСОБА_1 та підпис інспектора Чечіля Л.О. Газоаналізатор Alcotest 6810 Drager прилад ARСB-0078 пройшов повірку 10.12.2021 року. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/11635 чинне до 10.12.2022 року (а.с. 5);

До матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/11635 чинне до 10.12.2022 року відповідно до якого газоаналізатор Алкотест 6810 ARСВ-0078 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 і за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Так, апелянт зазначає показники приладу «Alkotest 6810» фірми «Drager» не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки даний прилад не дозволений для використання в Україні.

Так, згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455 /2014 , у якого необмежений строк дії.

Отже, апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

З роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 10.12.2021 року, свідоцтво чинне до 10.12.2022 року (а.с. 4,5).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 № 1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Вищевказані обставини свідчать про те, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими правомірно був застосований газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, такими як запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, пройшов огляд в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою Drager 6810. Згідно результату огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 2,11 %, ОСОБА_1 погодився з його результатами, що підтвердив власноручним підписом;

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.03.2022 року (а.с. 6, 7), які зазначають, що 19.03.2022 року вони були запрошені працівниками поліції до відділення поліції №5 (м. Тлумач) в якості свідків для того, щоб засвідчити як водій ОСОБА_1 буде проходити тест на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою сертифікованого приладу Drager 6810 у їх присутності. Водій ОСОБА_1 погодився пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння. Результат тесту показав 2,11 % (проміле), номер тесту № 2473, з чим водій ОСОБА_1 погодився у їх присутності. Також доповнюють, що водій ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, а саме, нецензурно лаявся та погрожував. У їх присутності останній порвав протокол про адміністративне затримання № 005949 та замість нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне затримання № 005950. Крім того, ОСОБА_1 було надано можливість ознайомитися із складеними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом зазначено, що пояснення вказаних свідків об`єктивно підтверджуються як змістом протоколу про адміністративне правопорушення, так й матеріалами справи. Переконливих мотивів для сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків стороною захисту не наведено, пояснення з їх слів записані вірно, засвідчені їх власноручними підписами, а також поліцейським, який їх відібрав. Відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом приймались заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання 17.06.2022 року та 05.07.2022 року, однак забезпечити їх явку в судове засідання виявилось неможливим з поважних причин . Згідно телефонограм секретаря судового засідання (а.с. 44, 45, 55, 56) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили, що в судове засідання з`явитись не зможуть, оскільки перебувають на службі в Збройних силах України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на письмові показання вищевказаних свідків, оскільки судом були прийняті достатні зусилля щодо забезпечення добиту вищевказаних свідків в судовому засіданні, однак їх явка в судове засідання виявилась неможливою з об`єктивних причин.

При цьому, показання вищевказаних свідків не мають вирішального значення, оскільки повністю підтверджуються сукупністю інших доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини якщо органи влади продемонстрували належну обачність у своїх зусиллях щодо пошуку та виклику свідків, їх відсутність як така не призводить до необхідності припинення розгляду справи та не порушує вимоги

статті 6 Конвенції щодо допиту свідка в судовому засіданні.

При прийнятті постанови суду були взято до уваги рапорти від 19.03.2022 року (а.с. 13, 14) інспектора СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Чечіль Л.О. та поліцейський капрал поліції Душинський А.Я. доповідають начальнику про те, що 19.03.2022 року вони заступили спільно на патрулювання м. Тлумача та прилеглих сіл. Близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в с. Остриня, надійшов дзвінок від начальника СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Шіляка О.Б. про те, щоб вони направлялись на заправку «SAPSAN». Прибувши за вказаною адресою, вони помітили велику кількість осіб, серед яких був ОСОБА_1 , який перебував у кайданках. По прибуттю до вищевказаної АЗС працівники поліції повідомили їх про те, що затримали особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та чинила непокору працівникам поліції при затриманні, внаслідок чого останні змушені були застосувати фізичну силу та спецзасіб «кайданки». Начальник СРПП ОСОБА_5 повідомив, які саме дії вчиняв ОСОБА_1 та які адміністративні матеріали необхідно скласти. Після чого вони доставили ОСОБА_1 в приміщення відділення поліції №5 (м. Тлумач) для складання необхідних матеріалів. Останній поводив себе агресивно, зухвало, шарпався, погрожував. У присутності свідків вони зафіксували огляд на стан алкогольного сп`яніння та надали можливість ознайомитись із матеріалами. Однак, останній пошкодив протокол про адміністративне затримання, а саме протокол № 005949, замість якого був складений протокол № 005950, та відмовився ознайомлюватись із ним та ставити підпис.

Судом обґрунтовано зазначено, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовних дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення 19.03.2022 року.

Судом було досліджено власноручно написану письмову заяву (клопотання) ОСОБА_6 від 19.03.2022 року (а.с. 8), яка зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) відділення поліції №5 (м. Тлумач) 19.03.2022 року за № 599 уповноваженою службовою особою органу (підрозділу) поліції Федорищаком І.В., зазначено, що 19.03.2022 року близько 19 год. 30 хв. у населеному пункту с. Незвиська Городенківської міської громади Коломийського району Івано-Франківської області, повертаючись у м. Івано-Франківськ на автомобілі марки Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_3 , його почав підрізати автомобіль марки «Фольксваген Туран», д.н.з. НОМЕР_2 , мигаючи фарами тривалий час по дорозі. Близько 19 год. 55 хв. у с. Гончарівка на заправці «SAPSAN», мигаючи фарами, вищевказаний автомобіль підрізав його до обочини, де він зупинився, після чого він вийшов із свого автомобіля та підійшов до водія автомобіля, представився працівником поліції, пред`явив службове посвідчення, після чого невідома йому особа чоловічої статі вийшла з водійської дверки, намагаючись вирвати його службове посвідчення. Свідками даної події були працівника ДСНС, які поруч мили службовий автомобіль, а також невідомі йому особи. Повідомляє про те, що водій автомобіля марки «Фольксваген Туран», д.н.з. НОМЕР_2 , підійшов до нього ззаду та потягнув за куртку, внаслідок чого вони разом впали. До того чоловіка підійшли його двоє дітей та просили не вчиняти таких дій. Внаслідок сутички він отримав тілесні ушкодження. Просив прийняти міри до вищевказаної особи, ОСОБА_7 . Дана заява (клопотання) ОСОБА_6 власноручно ним підписана.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що саме ОСОБА_6 безпідставно вважав, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та звернувся до поліції, хоча в дійсності він правила дорожнього руху не порушував і вжив алкогольні напої вже перебуваючи на заправці.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що в матеріалах провадження наявні письмові пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували на АЗС «SAPSAN», що по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка та були очевидцями конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та подальшої процесуальної поведінки останнього щодо працівників поліції.

Зокрема, суд першої інстанції вказав на те, що в письмовому опитуванні особи ОСОБА_8 від 19.03.2022 року (а.с. 9) зазначено, що 19.03.2022 року близько 20 год. 00 хв. він спільно із своєю дівчиною ОСОБА_12 перебував на АЗС «SAPSAN», що по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка. В цей час його увагу привернули дві особи чоловічої статі, в одному із ним він впізнав жителя с. Локітка Тлумацької ТГ ОСОБА_13 . Громадянин ОСОБА_1 , не маючи твердої ходи, на невідомого громадянина став кричати, що як той сміє його зупиняти, він не знає із ким розмовляє. Надалі громадянин ОСОБА_1 свою таку поведінку не припиняв, а навпаки продовжив, став до невідомого чоловіка намагатися підійти та нанести удар, однак цього йому не дозволяли зробити його ж діти, які тримали за руки. Надалі він, бачачи такий розвиток подій, зателефонував до місцевої територіальної оборони, які згодом приїхали із працівниками поліції. В подальшому працівники поліції та територіальної оборони намагались громадянина ОСОБА_1 заспокоїти, однак він на зауваження не реагував, а свою таку антигромадську поведінку продовжив, став на усіх присутніх кричати, обзивати нецензурними словами. Хода та поведінка громадянина ОСОБА_1 свідчила про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Надалі працівники поліції знову зробили йому зауваження, які він проігнорував. Згодом з метою припинення правопорушення до громадянина ОСОБА_1 працівниками поліції було застосовано наручники. В ході застосування наручників громадянин ОСОБА_1 наніс один удар ногою поліцейському в область живота. Пояснення записані вірно, до яких у ОСОБА_8 не було зауважень. За надані пояснення останній власноручно розписався.

Судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 19.03.2022 року (а.с. 10, 11), в яких зазначено, що 19.03.2022 року близько 20 год. 00 хв. вони прийшла на заправку «SAPSAN», що по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка. На території заправки вона побачила чоловіка, який виражався нецензурною лексикою до осіб, які були у територіальній обороні, та до працівників поліції, погрожував фізичною розправою, на попередження про припинення протиправних дій даний чоловік не відреагував, тому працівники поліції оділи на нього кайданки. В ході розмови чоловіка з працівниками поліції вони побачили як чоловік наніс удар одному із працівників поліції в область паху. Пояснення з їх слів записані вірно, ними прочитано. За надані пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 власноручно розписалися.

В письмових поясненнях ОСОБА_11 від 19.03.2022 року (а.с. 12), які судом першої інстанції також були досліджено, зазначено, що 19.03.2022 року близько 19 год. 40 хв. він вийшов на територію заправки «SAPSAN», яка розташована по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка, і побачив як білий Форд зупинив білий Фольксваген. З даних автомобілів вийшли два чоловіки, між якими виник конфлікт, в ході якого один чоловік штовхнув іншого та вони двоє впали на землю. Пізніше він побачив як приїхала територіальна оборона, яка одразу ж почала спілкуватись з чоловіками, про що саме вони говорили йому не відомо. Через декілька хвилин він побачив як приїхали працівники поліції. Один із чоловіків (Махно) одразу почав виражатись нецензурною лексикою до працівників поліції, погрожував їм фізичною розправою, на попередження про припинення протиправних дій даний чоловік не відреагував, тому працівники поліції оділи на нього кайданки. В ході розмови чоловіка з працівниками поліції він побачив як чоловік наніс удар одному із працівників поліції в область паху. Пояснення з його слів записані вірно, ним прочитано, до яких у ОСОБА_11 не було зауважень чи доповнень. За надані пояснення останній власноручно розписався.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вищевказані особи не були безпосередньо допитані судом, у зв`язку з чим суд позбавлений права посилатись на їх письмові пояснення, надані ними під час оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що письмові пояснення вищевказаних свідків не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що на відеозаписах, які досліджувалися під час судового розгляду та які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 16), безсторонньо зафіксовані деякі обставини події, зокрема, процес встановлення особи водія, яким є ОСОБА_1 , як поліцейський пропонує особі проти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на що ОСОБА_1 погодився, зафіксовано процес відкриття мундштука приладу, роз`яснення, що максимально допустима норма вмісту алкоголю для водія 0,2 проміле, процес проходження огляду особою, оголошення результату тесту, який становив - 2,11 % (проміле), роз`яснює, що згідно п. 2.9 ПДР водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, останній добровільно підписав роздруківку із результатом тестування на алкогольне сп`яніння, результат якого становить 2,11 % проміле, та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оглянув надане на його вимогу свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Водій ОСОБА_1 вказав, що з результатом тесту 2,11 % проміле згідний. Тоді відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання та два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 185 КУпАП. При ознайомленні з протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 порвав його.

Судом також зазначено, що в продовж всього відеозапису ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вів себе зухвало, агресивно, спілкувався зневажливо, на зауваження не реагував, влаштовував бійку, обзивав працівників поліції, викрикував, що він слідчий бувший, пенсіонер МВС, чого його тут зупинили, та яке право вони мали зупиняти майора поліції.

Судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на те, що долученими до матеріалів справи відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 в приміщенні відділення поліції №5 (м. Тлумач) надавав усні пояснення які свідчать про те, що конфлікт між ним та ОСОБА_6 виник саме під час коли він їхав до заправки. Зокрема, ОСОБА_1 пояснював:«Я їду, він мене провокує по дорозі, розумієш, сюди-туди, я до заправки, його зупиняю, він мені показує посвідчення», «Що він мене зупинив, не він мене зупинив, а я його на зупинку загнав», вказував, що він його, тобто ОСОБА_6 , від села Незвиська веде.

Судом обґрунтовано вказано на те, що досліджені відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, та є послідовними.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту та ОСОБА_1 стосовно того, що долучені до матеріалів провадження відеозаписи не стосуються обставин, які відбулись 19.03.2022 року , оскільки безпосередньо на самому відеозапису зазначено, що він датований 13.01.2021 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що на відеозаписах з боді камери дійсно зазначені час та дата, які не збігаються даними протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено, що долучений до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису стосується подій, які мали місце 19.03.2022 року, які відбувались та фіксувались у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що невідповідність дати та часу, які зазначені на відеозапису, є технічною неточністю, яка не впливає на сутність подій і не свідчить про необхідність визнання вищевказаного доказу недопустимим.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, з чим апеляційний суд повністю погоджується.

Суд першої інстанції вказав на те, що сторона захисту в судовому засіданні не заперечувала, що на відео відображений саме ОСОБА_1 , і що таке відео знімалося під час затримання останнього та оформлення відносно нього матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що неточність щодо встановленої дати на відеозаписі з боді камери працівника поліції виникла внаслідок технічної несправності, яка не впливає на можливість використання відеозапису як допустимого та належного доказу, оскільки дані, які зафіксовані на цих записах дозволяють детально відновити послідовність подій та відомості про обставини справи, проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, результат якого був позитивний 2.11 % проміле, визнання ним даного результату та оформлення щодо нього відповідного протокол про адміністративне правопорушення.

Зокрема, судом в судовому засіданні було допитано інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_14 , який підтвердив, що відеозаписи, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосуються події, яка мала місце 19.03.2022 року о 19 год. 55 хв. по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка Тлумацької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Причину їх прибуття 19.03.2022 року на місце події пояснив тим, що він спільно з поліцейським ОСОБА_15 заступили на патрулювання м. Тлумача та прилеглих сіл. Близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в с. Остриня, до них надійшов дзвінок від начальника СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Шіляка О.Б. про те, щоб вони направлялись на заправку «SAPSAN», що по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка. ОСОБА_1 він раніше не знав, жодного разу з ним не зустрічався, це єдиний раз 19.03.2022 року, коли ним було оформлено матеріали відносно цієї особи. Щодо відеозапису, то такий був здійснений на нагрудну камеру. Збій у часі та даті на боді камері відбувся з незалежних від нього технічних причин. У зв`язку із не уможливленням корекції дати та часу, які відображаються на боді камері, він змушений був здійснювати відеофіксацію на даний пристрій. Інші пристрої були задіяні в інших нарядів поліції. Звернув увагу, що огляд ОСОБА_1 - особи, яка керувала транспортним засобом, проводився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На відеозаписах зафіксовано встановлення особи водія ОСОБА_1 , який був доставлений у відділ поліції та поліцейський пропонує особі проти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на що ОСОБА_1 погодився зі спливом часу, зафіксовано процес відкриття мундштука приладу, роз`яснення йому про максимально допустима норма вмісту алкоголю для водія 0,2 проміле, процес проходження огляду особою, оголошення результату тесту ОСОБА_1 та свідків, який становив - 2,11 % (проміле). Відеодокази містять дані роз`яснення ОСОБА_1 , що згідно п. 2.9 ПДР водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, останній добровільно підписав роздруківку із результатом тестування на алкогольне сп`яніння, результат якого становить 2,11 % проміле, та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оглянув надане на його вимогу свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Так, на відеозаписах зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на запитання працівника поліції вказав, що з результатом тесту 2,11 % проміле згідний. Тоді відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання та два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 185 КУпАП..

Відеозаписи щодо ОСОБА_1 при його спілкуванні із працівниками поліції містять нецензурну лайку, погрози фізичною розправою, ОСОБА_1 вів себе зухвало, агресивно, спілкувався зневажливо, на зауваження не реагував, влаштовував бійку, обзивав працівників поліції, викрикував, та наголошував, що він бувший слідчий, пенсіонер МВС, яке у них було право на зупинку його, майора поліції. Також, вказаними відеозаписами зафіксовано, що ОСОБА_1 в приміщенні відділення поліції надавав пояснення, що він їхав, а його спровокували до конфлікту.

На чергову пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 погодився та продув у прилад Драгер. ОСОБА_1 власноручно розпакував запакований мундштук, який долучається до приладу Драгер і за допомогою якого здійснюється перевірка на визначення стану сп`яніння водія, роз`яснено порядок продуття даного приладу. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 та присутні свідки, які були запрошені працівниками поліції, були ознайомлені із результатом проходження огляду 2.11 % проміле та повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На запитання працівника поліції чи згідний із результатом огляду, ОСОБА_1 відповів, що згідний із результатом.

При ухваленні рішення судом враховано, що під час оцінки пояснень ОСОБА_1 береться до уваги не сам факт визнання чи заперечення особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а ті фактичні дані, які мають значення для встановлення фактичних обставин у справі про адміністративне правопорушення та оцінюються у сукупності з усіма іншими встановленими відомостями.

Відеозаписи містять присутність двох свідків про оголошенню ОСОБА_1 результату огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що сукупність досліджених доказів повністю підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння в добровільному порядку, саме як водій транспортного засобу, пройшов відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та повністю погодився із його результатом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до роздруківки та акту огляду з підписом ОСОБА_1 , які повністю узгоджуються з даними відеозапису, було встановлено, що він правопорушник був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, у зв`язку з чим поліцейські не мали підстав доставляти його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує факт керування транспортним засобом та те, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння , але стверджує, що вжив алкогольні напої вже після зупинки транспортного засобу на заправці і після цього не керував транспортним засобом.

Разом з тим, вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів, які, поза розумним сумнівом, доводять, що ОСОБА_16 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неспроможними, носять голослівний та суперечливий характер, повністю спростовуються сукупністю інших доказів, які долучені до справи.

В результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 19.03.2022 року о 19 год. 55 хв. по вул. Центральна, 144А, в с. Гончарівка Тлумацької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. У встановленому законом порядку тест зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810 в присутності двох свідків, результат тесту 2,11 % проміле, чим порушив вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв