Справа № 513/711/22
Провадження № 3/513/623/22
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Саратський районний суд Одеської області: у складі головуючої - судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби Фараонівка ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ковель Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10 березня 1998 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу ПдРУ № 267944 Е від 17 серпня 2022 року вбачається, що 17 серпня 2022 року близько 19 години 00 хвилин прикордонним нарядом КрП від відділу прикордонної служби Фараонівка (тип В) на напрямку п/зн 0645/18 Білгород-Дністровського контрольованого прикордонного району на відстані 13000 метрів від лінії державного кордону було виявлено та запрошено, громадянина ОСОБА_2 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдови поза пунктами пропуску через державний кордон. Своїми діями громадянин ОСОБА_3 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.9, ст. 12 Закону України Про державний кордон України від 04 листопада 1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що 17 серпня 2022 року приблизно о 19:00 годині поїхав на ставок із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_4 , допомогти завести зерно на ставок в с.Миколаївка, щоб покормити рибу. По дорозі їх зупинив патруль, та прикордонниками на нього було складено протокол, оскільки він зареєстрований в іншій області. Також, вказав, що він повідомляв прикордонникам, що він фактично проживає в АДРЕСА_2 , протягом останніх трьох років із своєю співмешканкою, наміру перетинати кордон він не мав.

Свідок, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що 17 серпня 2022 року, разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їхали до ставка в напрямку с.Миколаївка, де мали намір вигрузити зерно, щоб погодувати риб. Він особисто попросив ОСОБА_1 допомогти йому розвантажити зерно. Прикордонники зупинили їх в с.Негрове, і попросили показати документи. Оскільки він зареєстрований в смт Сарата, а ОСОБА_7 в м.Тарутино, прикордонники перевіривши документи їх відпустили, а відносно ОСОБА_1 склали протокол, оскільки він зареєстрований у іншій області. Також, зазначив, що він є власником даного водойму, де ним розводиться риба.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 №11 Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Доказуванню підлягають саме обставини указані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо часу, місця та способу учинення діяння.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірну інформацію про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №267944 Е, рапорт начальника групи ДІПС відділу прикордонної служби Фараонівка С.Мудунова, копія паспорта ОСОБА_2 , та його пояснення від 17 серпня 2022 року, відповідно до яких він їхав у с.Миколаївка Болградського району по особистим справам.

В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала особисті пояснення.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що він їхав на ставок в с.Миколаївка, щоб допомогти вигрузити зерно ОСОБА_5 , що також підтвердив свідок ОСОБА_5 .

Водночас, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 мав намір перетнути Державний кордон України 17 серпня 2022 року о 19:00 годині поза пунктами пропуску через Державний кордон України, в пунктах пропуску через Державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, матеріали справи не містять.

Матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів вчинення інкримінованого правопорушення, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту, що вказує на неможливість встановлення суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №267944 Е від 17 серпня 2022 року сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як доказ вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, матеріали справи містять лише копію паспорта та рапорт, які не містять належної інформації та жодним чином не вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд також звертає увагу, що рапорт є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник інформує начальника про правомірність дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні працівником прикордонної служби про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, суду надано не було, у зв`язку із чим суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.204-1, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя К. Ю. Рязанова