ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., при секретарі Хомінської Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал складений відносно ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 189028 від 09.06.2021 року вбачається, що 09.06.2021 о 05 год. 23 хв. в м. Харків, вул. Харківська Набережна, буд. 2А, водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW X7 НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №1116, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 відмовився в присутності двох свідків, огляд пройшов в лікаря-нарколога. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9.а) Правил Дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з невідповідністю відомостям зазначеним у протоколі фактичним обставинам справи, недотримання інспектором поліції норм матеріального та процесуального права під час складання адміністративного протоколу, зокрема порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, неврахування суттєвої інформації щодо його дійсного стану, а також не з`ясування визначених чинним законодавством конкретного розміру промілей в його крові на підставі яких можливо встановити факт наявності в його порушення вимог ПДР.

Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Підпис у протоколі про адміністративне правопорушення не означає мою згоду з тим, що я вчинив адміністративне правопорушення. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 22 липня 2019 року у справі № 757/2757/16-а. При цьому навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє його від доведення правомірності свого рішення.

Зазначив, що у вказаному протоколі зазначено, що 09.06.2021 о 05 год. 23 хв. в м. Харків, вул. Харківська Набережна, буд. 2А, водій ОСОБА_1 керував ТЗ BMW X7 НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №1116. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 відмовився в присутності двох свідків. Огляд пройшов в лікаря-нарколога. З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається у якого саме лікаря-нарколога я проходив огляд на стан сп`яніння та не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння встановлено в першу чергу ст. 266 КУпАП. Згідно ч. 2 цієї статті «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено випадки, коли огляд на стан сп`яніння проводиться у закладі охорони здоров`я. Так, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначений порядок огляду водіїв на стан сп`яніння також відображено в пунктах 3, 4, 6 розділу ІХ Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція №1395), п. 6, 7 розділу І, розділ ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція №1452/735), п. 3, 4, 5, 6, 7, 8 Порядку «Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок №1103).

Так, п. 4 Інструкції №1395, п.п. 3, 4 Порядку №1103, п 6 розділу І Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У випадку, відмови водія від проведення огляду на місці або незгоди із результатом такого огляду він направляється поліцейським до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначив, що під час перебування біля автомобіля, через відсутність жодних ознак алкогольного сп`яніння, він виявив бажання ознайомитись із технічними характеристиками приладу, за допомогою якого він повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та датою його повірки. На що отримав від працівників поліції відмову. У зв`язку з чим у нього виникли сумніви в неупередженості працівників поліції та достовірності результату такого огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цій розмові з працівниками поліції знаходились зазначені свідки, які вказували працівникам поліції, що вони помиляються та в нього немає жодної ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим немає підстав для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівникам поліції він повідомив, що в такому випадку (у разі ненадання технічними характеристиками приладу, за допомогою якого він повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та датою його повірки)він буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння лише в медзакладі.

З працівниками поліції на їх вимогу він проїхав до приміщення, за невідомою йому адресою (оскільки він не мешканець м. Харкова та перебував тут у службових справах), де невідома йому особа провела огляд на стан сп`яніння, після чого йому повідомили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, чим він був здивований та відразу висловив незгоду з таким оглядом та просив проїхати до іншого медичного закладу, оскільки був впевнений, що він не міг перебувати в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

ОСОБА_1 зазначає, що на його вимогу надати йому інформацію чи працює вказаний лікар у закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції отримано від працівників поліції відмовою.

Після чого працівниками поліції стосовного нього був складений протокол про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що у зв`язку з цим він в мережі інтернет знайшов найближчий за маршрутом його руху наркологічний диспансер та направився в цей медзаклад. В даному наркологічному диспансері він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з висновком лікаря-нарколога він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідало дійсності та підтверджується відповідним висновком.

Також звернув увагу суду, що надані працівниками поліції лазерні диски з відеозаписами подій не відтворює повну картину, що відбувалась на місці зупинки автомобіля, оскільки ознайомитись з ними не виявилось можливим (відеофайли записані з відповідною помилкою та взагалі не відтворились). За таких обставин вважає, що вказані матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин просив закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Полєхін Д.О. звернув увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

За клопотанням ОСОБА_1 в судове засідання викликані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені понятими/свідками у протоколі та які пояснили, що 09.06.2021 року вони були зупинені співробітниками поліції, на місці їх зупинки ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, проте жодних зовнішніх проявів того, що останній перебував у стані сп`яніння не вбачалось, вів себе адекватно, тактовно, жодних претензій не мають ні до співробітників поліції ні до ОСОБА_4 .

Перевіривши доводи заперечень ОСОБА_1 , заперечення адвоката Полехіна Д.О., пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази у системному взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно пункту 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9.Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція №1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1026 включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до розділу VII Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції. Разом з тим, додані до протоколу диски не відображають обставин, оскільки відеозаписи наявні на диску не відтворюються, інші записи відсутні.

Окрім цього, долучений до справи висновок КНП «Мереф`янський наркологічний диспансер № 2» Харківської обласної ради за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість встановлено № 153 від 09.06.2021 року від 09.06.2021 року спростовує доводи щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 2.9.а ПДР України.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, у тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суд враховує положення частини 3 статті 62 Конституції України, яка визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Зазначене узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, яка викладена у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року , «Karelin v.Russia» заява №926/08.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 09.06.2021 року о 05 год. 23 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 130 КУпАП не доведена «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 130,247,251,256,266,283,284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя -