КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №367/8497/20 Головуючий в суді І інстанції Кравчук Ю.В.

Провадження №33/824/1333/2021 Суддя-доповідач Саліхов В.В.

26 лютого 2021 року Суддя Київського апеляційного суду Саліхов В.В., за участі:

секретаря судового засідання Сидоренко А.Д.,

захисника Ковальчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Ковальчук Наталії Віталіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2021 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 - адвокату Ковальчук Н.В. у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з таким рішення суду Ковальчук Н.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та на підставі ст. 22 КУпАП провадження по справі закрити, обмежившись усним зауваженням.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що апелянт, як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції вину свою визнав повністю та пояснював, що дійсно випив пляшку пива, після чого сів за кермо автомобіля і одразу був зупинений працівниками патрульної поліції, однак він щиро розкаюється, просить вибачення та зробив для себе належні висновки і зобов`язується більше так не вчиняти.

Звертає увагу на те, що апелянт позитивно характеризується, як за місце проживання так і за місцем навчання та є студентом вищого навчального закладу заочної форми навчання.

Вважає на можливе звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю і оголошення йому усного зауваження, оскільки вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок всіх конкретних обставин не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема його дії суб`єктивно не були направленні на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна.

Зазначає, що стягнення штрафу поставить апелянта у скрутне матеріальне становище.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16 грудня 2020 року о 02 годині 40 хвилин, в Київській області, смт. Гостомель, на 23 кілометрі автодороги М-07, ОСОБА_1 , всупереч вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, керував автомобілем Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager 0289 зі згоди водія в присутності двох свідків, проба позитивна 0,48 ‰.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Ковальчук Н.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила суд її задовольнити, її пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.9. а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 328026 від 16 грудня 2020 року (а. с. 1);

протоколом тестування приладом Drager Alcotest 7510 № 0289, відповідно до якого результат тестування ОСОБА_1 становить 0,48 ‰ (а.с.2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння становить 0, 48 ‰ (а. с. 3);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 грудня 2020 року (а. с. 4);

копією акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 грудня 2020 року (а. с. 6);

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, долученим до матеріалів справи (а. с. 7).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю і оголошення йому усного зауваження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не передбачено визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

У даному випадку встановлено та визнається самим ОСОБА_1 , що він керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який становив 0, 48 ‰.

Доводи апелянта про те, що дії правопорушника суб`єктивно не були направленні на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна не вказує на неможливість настання таких наслідків.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає недопустимим у даній ситуації застосовувати положення ст. 22 КУпАП, оскільки керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не є вчиненням малозначного адміністративного правопорушення.

Посилання на визнання ОСОБА_1 своєї вини повністю, щире розкаяння не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2021 року та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковальчук Наталії Віталіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Саліхов