П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2021 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.124 та ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу вбачається, що 22.09.2021р. близько 08.12 год. по вул.Тракт Глинянський, 26 в м.Львів ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміни, розпочинаючи рух здійснив рух заднім ходом, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився позаду, в результаті чого автомобіль отримав пошкодження.

Також будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 залишив місце події та не повідомив працівників поліції про дану пригоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та заперечив свою причетність до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що в протоколі зазначені невірні дані, щодо завданих пошкоджень її автомобілю. Також, повідомила, що протокол складався не на місці вчинення ДТП, оскільки вона від`їхала на парковку, щоб не створювати затор.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявний лише протокол, схема місця ДТП, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та пояснення потерпілого.

Однак, в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди лише зафіксовано розташування на парковці транспортного засобу потерпілого, який був пошкоджений.

Згідно пояснень потерпілої встановлено, що в протоколі зазначені невірні дані, щодо завданих пошкоджень її автомобілю, а також протокол складався після того, як вона від`їхала з місця вчинення ДТП.

Як схема місця ДТП, так і пояснення потерпілої, також не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення з огляду на наступне.

Інші докази, які доводять вину ОСОБА_1 не надані.

В суді ОСОБА_1 категорично заперечив вчинення ним даного правопорушення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можна дійти однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 та 122-4 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 283, 284, ч.1 ст.124 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.124 та ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина