Номер провадження: 33/813/1626/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Стадніченко А.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

адвоката Кириленко Андрія Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу ОСОБА_2 , законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду ОСОБА_2 , законний представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що апелянт не приймав участі у розгляді справи через зупинення розгляду справ у відкритих судових засіданнях у Суворовському районному суді м. Одеси відповідно до розпорядження в.о. голови суду від 01 листопада 2021 року №5.

Копію оскаржуваної постанови апелянт отримав лише 10 листопада 2021 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 , законний представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилається на те, що будь-яких дій, які б підпадали під ознаки домашнього насильства у відношенні ОСОБА_3 або інших осіб ОСОБА_1 не вчиняв. Матеріали справи не містять будь-яких доказів завдання психічному здоров`ю ОСОБА_3 . ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, тому не міг при двох дорослих особах нецензурно виражатися. Враховуючи що ОСОБА_1 є неповнолітнім та вперше притягається до адміністративної відповідальності, суд міг застосувати до нього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП, які не пов`язані з фінансовою відповідальністю та не є такими суворими.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання та матеріали справи, апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 28 жовтня 2021 року, без участі ОСОБА_1 та його законного представника.

10 листопада 2021 року адвокат Кириленко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 отримав копію постанови, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 22).

22 листопада 2021 року ОСОБА_2 , законний представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, а також з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови, обґрунтовуючи причини пропуску строку тим, що в судовому засіданні присутня не була, копію постанови суду отримала лише 10 листопада 2021 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_2 , законному представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , адвоката Кириленко А.В., Бойко О.В., а також свідка ОСОБА_3 перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Домашнє насильство являє собою діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №745958 від 27 вересня 2021 року, о 06:40 год., ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо родички ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 (а.с. 1).

Судом першої інстанції при розгляді справи в порушенні вимог діючого законодавства, справа розглянута без участі ОСОБА_1 та його представника.

Однак, в матеріалах справи міститься розпорядження в.о. голови Суворовського районного суду м. Одеси про тимчасове зупинення розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинення їх допуску до залів судових засідань на час вжитих заходів з 18 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року, у зв`язку з попередженням розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом covid-19 у зв`язку з встановленням «червоного» рівня епідемічної небезпеки.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами, які також разом зі своїм братом ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_1 , а також там всі і проживають. ОСОБА_1 є неповнолітнім сином ОСОБА_2 . На теперішній час між ними склалися неприязні відносини на побутовому рівні.

З пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законного представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_3 , можна зробити висновок, що конфлікт взаємний, продовжується тривалий час, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї.

Крім того, з пояснень сторін, які були надані в судовому засідання апеляційної інстанції встановлено що відносно ОСОБА_3 також було складено протокол про адміністративне правопорушення з підстав того, що 01 вересня 2021 р., приблизно о 06 год 40 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання, висловлювалася нецензурною лайкою відносно племінника ОСОБА_1 , чим вчинила психологічне домашнє насильство, що могло завдати психологічну шкоду останньому, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ВАБ №745957 від 18.09.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2021 року було звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 523/17873/21 закрито.

З пояснень свідка ОСОБА_3 , наданими в суді апеляційної інстанції, вбачається, що він є рідним братом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та проживає разом з ними в одній квартирі, з приводу подій 01 вересня 2021 року, повідомив суду, що приблизно о 06:30 за місцем проживання прокинувся від шуму, який влаштували ОСОБА_3 , а також її чоловік ОСОБА_4 . Після того, як він зробив їм зауваження, вони почали сваритися. Також повідомив, що його племінником ОСОБА_1 , в адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 будь-яких образ або інших нецензурних виразів сказано не було.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки підставою його складення було звернення однієї зі сторін конфлікту, а саме ОСОБА_3 та протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі, та вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст 173-2 КУпАП, є передчасними та не відповідають вимогам ст. 280 КУпАП.

Крім того, також заслуговують на увагу доводи апелянта на те, що враховуючи що ОСОБА_1 є неповнолітнім та вперше притягається до адміністративної відповідальності, суд міг застосувати до нього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП, які не пов`язані з фінансовою відповідальністю та не є такими суворими, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 є неповнолітнім, навчається в Одеському фаховому коледжі ОНАХТ та не має самостійного доходу, стипендію не отримує.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б вказували на те, що неповнолітній ОСОБА_1 вчиняв насильство стосовно ОСОБА_3 , у зв`язку із чим постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 , законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 , законному представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева