Провадження № 3/127/7369/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 19.08.1999, РНОКПП № НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463395 від 02.09.2021, ОСОБА_1 02.09.2021 о 03:00 год. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, керував транспортним засобом «ЗАЗ- Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав та суду пояснив, що 02.09.2021 він перебував в с. Зарванці, де допомагав по господарству своєму другу, оскільки вдень ОСОБА_1 випив пива та крім того, вночі ОСОБА_1 не керує автомобілем, він попросив свого друга ОСОБА_2 завезти його до м. Вінниці. По дорозі до міста в ОСОБА_1 погіршилось самопочуття та вони зупинились на узбіччі. В цей час під`їхали працівники поліції, на запитання хто власник даного транспортного засобу, ОСОБА_1 надав свої документи. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, оскільки за кермом перебував не він.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 02.09.2021 до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив забрати його з с. Зарванці та завезти до м. Вінниця. По дорозі до міста, ОСОБА_1 стало погано, тому ОСОБА_2 довелось зупинитися. Так як було допущено порушення Правил дорожнього руху, до зупиненого транспортного засобу під`їхали працівники поліції, однак не з`ясувавши хто був за кермом автомобіля запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 02.09.2021 вона разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поверталась до м. Вінниця. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , тому що ОСОБА_1 вночі ніколи не водить автомобіль. По дорозі до м. Вінниця ОСОБА_1 стало погано, вони зупинились на узбіччі. В цей момент підійшли працівники поліції, так як власником транспортного засобу є ОСОБА_1 поліцейські попросили його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, тому що автомобілем не керував.

Поліцейський СРПП ВП № 3 Вінницького районного управління поліції Гонтюк С.В. у судовому засіданні зазначив, що 02.09.2021 під час виконання ним своїх службових обов`язків було виявлено порушення Правил дорожнього руху автомобілем «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 . Під час спілкування із власником автомобіля ОСОБА_1 у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника, пояснення свідків та працівника поліції, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказуванню підлягають доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 463395 від 02.09.2021 слідує, що ОСОБА_1 02.09.2021 о 03:00 год. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, керував транспортним засобом «ЗАЗ- Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Із матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 463395 від 02.09.2021, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.09.2021, письмові пояснення ОСОБА_1 та копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВАБ № 462183 віл 02.09.2021.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доданих до матеріалів справи, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер чи у лікувальному закладі відмовився у їх присутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що за кермом автомобіля він взагалі не перебував, а тому і відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Для з`ясування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та для підтвердження або спростування версії ОСОБА_1 судом у судове засідання неодноразово викликались свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак останні будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, що ставить під сумнів присутність вказаних свідків під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 .

З урахуванням вказаного, суд пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до уваги не приймає, оскільки вказані пояснення містять розбіжності, а саме вказують на те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння і на місці зупинки і у лікувальному закладі.

Крім того, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, судом неодноразово витребовувався відеозапис з нагрудного знаку поліцейського, щодо подій, які мали місце 02.09.2021 о 03:00 год., проте на запит суду диск не надійшов, що позбавило суд можливості переконатись в достовірності зазначених в протоколі відомостей та дійсності пояснень та присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у постанові від 27.06.2019 в справі № 560/751/17.

Інших доказів, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було.

Разом із тим, у ході судового розгляду ОСОБА_1 зазначив про те, що він не перебував за кермом, його ніхто не зупиняв, а працівники поліції підійшли до автомобіля, де він знаходився з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомили, що ОСОБА_1 02.09.2021 о 03:00 год. не керував транспортним засобом, а за кермом перебував ОСОБА_2 .

Тобто, аналіз вищевказаних доказів, які містяться у матеріалах справи не дають можливості з`ясувати, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та вчинив дане правопорушення, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не доведено, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: