Справа № 206/5573/21
Провадження № 3/206/2311/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

22.12.2021року Суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Малихіна В.В. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.11.2021 року о 01.10 год. в м. Дніпро, по вул. 20-річчя Перемоги, буд. 43Д, керувала транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager № 6820 ARHK 0488 зі згоди водія в установленому законом порядку. Результат позитивний та становить 1,65 проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч . 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак 16.12.2021 року на адресу суду надійшли пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 , де вона зазначає, що вину не визнає та додає, що була зупинена без наявності на те підстав, огляд на стан сп`яніння проводився без присутності двох свідків та на її думку в даній ситуації відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. На підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього рухуУкраїни вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рухуУкраїни, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а). Ці вимоги правил ОСОБА_1 порушила.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 323826 від 27.11.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27.11.2021 року о 01.10 год. в м. Дніпро, по вул. 20-річчя Перемоги, буд. 43Д, керувала транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager № 6820 ARHK 0488 зі згоди водія в установленому законом порядку. Результат позитивний та становить 1,65 проміле алкоголю в крові; рапортом, квитанцією приладу Драгер, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, компакт-дисками з відеозаписами даної події та іншими матеріалами справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, чеком приладу Драгер, актом огляну на стан сп`яніння, компакт-дисками з відеозаписами даної події, рапортом та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Суд не приймає до уваги зауваження ОСОБА_1 про те, що зупинка працівниками поліції її транспортного засобу, яким вона керувала було безпідставним, адже згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР .

Що стосується підстав зупинки, які не містяться в переліку ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», про що зазначила ОСОБА_1 у своїх поясненнях, суд зазначає, що в даній статті зазначено, що поліцейський має право зупинити транспортний засіб у разі порушення водієм Правил дорожнього руху. Так, в рапорті зазначається, що під час патрулювання до них звернувся громадянин з усним зверненням, про те, що вищезазначеним автомобілем керує нетверезий водій. Стаття 31 ЗУ «Про національну поліцію» містить перелік превентивних заходів, що можуть бути застосовані працівниками поліції задля попередження можливих правопорушень. Тому дані доводи судом також не приймаються.

Посилання ОСОБА_1 на те що при складанні протоколу повинні бути присутні двоє свідків судом також не приймається до уваги, адже в ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначається, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-36, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна