Справа №443/796/21
Провадження №3/443/403/21
ПОСТАНОВА

іменем України

17 червня 2021 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, охоронець в хоронній фірмі КОС, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 186040 від 29 квітня 2021 року, 29.04.2021 року о 02:20 год. в м.Ходорові по вул. Шевченка, 16, Стрийського району, Львівської області (Ходорівська ОТГ) водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою від 26.04.2021 року ВП №59043811 від 08.05.2019 року Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

ОСОБА_1 під час розгляду справи пояснив, що йому не було відомо про наявність обмеження у праві керування транспортними засобами та постанови державного виконавця про таке обмеження не отримував.

Дослідивши протокол про адміністративні правопорушення та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією частини третьої статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 280 КУпАПсуд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Наведені форми вини виражають ставлення особи до вчинюваної протиправної дії чи бездіяльності, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Постановою від 26.04.2021 року у ВП №59043811 від 08.05.2019 року Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ч.5 ст.74 Закону України Про виконавче провадження рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту скеруванню та/або отримання ОСОБА_1 вищезазначеної постанови.

Більше того, зазначена постанова була винесена 26.04.2021 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 29.04.2021 року, тобто на третій день з дня винесення постанови, тоді як строк на оскарження такої 10 днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про її винесення.

Відтак, ОСОБА_1 не усвідомлював протиправний характер своєї дії, не передбачав та не міг передбачити шкідливі наслідки такої, тобто в діях останнього відсутня вина.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 245, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка