Справа № 567/1494/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А.,

з участю:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Шаповала М.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №756571 від 05.11.2021, ОСОБА_1 в провину ставиться те, що вона, будучи фізичною особою суб`єктом господарювання, 02.11.2021 близько 11 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , здійснювала провадження господарської діяльності без отримання ліцензії, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме здійснювала продаж, реалізацію алкогольних напоїв в магазині без наявної ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, чим порушила ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона є фізичною особою-підприємцем та здійснює роздрібну торгівлю продовольчими та промисловими товарами в магазині, що розташований в АДРЕСА_1 та належить їй.

Пояснила, що ні вона, ні наймані нею працівники продаж алкоголю не здійснюють, оскільки в неї відсутня відповідна ліцензія.

Зазначила, що ліцензія на реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів була наявна в її чоловіка ОСОБА_2 , який також є фізичною особою-підприємцем та здійснював таку реалізацію в орендованій ним за договором оренди від 20.01.2020 частині належного їй магазину.

Пояснила, що ОСОБА_2 здійснював реалізацію алкогольних напоїв особисто, оскільки найманих працівників не має.

Пояснила, що строк дії ліцензії у ОСОБА_2 станом на 02.11.2021 закінчився, він її не поновлював у зв`язку з захворюванням і у зв`язку з цим реалізація алкогольних напоїв не здійснювалася, а в магазині були наявні лише їх залишки, які ОСОБА_2 не забрав.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що він дійсно здійснює підприємницьку діяльність, орендує частину магазину у своєї дружини ОСОБА_1 , де здійснював реалізацію алкогольних напоїв. Вказав, що строк дії ліцензії закінчився 14.08.2021 та після цієї дати продаж алкоголю він не здійснював. Зазначив, що у зв`язку з тим, що він захворів строк дії ліцензії не продовжив.

Пояснив, що залишки алкогольних напоїв були в магазині частково на полиці, а частково в холодильнику, який він орендує в постачальника.

Вказав, що реалізацію алкогольних напоїв в період дії ліцензії здійснював сам, найманих працівників не мав та розрахунок за його продаж проводив через касовий апарат.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є найманим працівником у ФОП ОСОБА_1 та працює продавцем в магазині, що АДРЕСА_1 .

Вказала, що 02.11.2021 вона перебувала на роботі, однак відлучилася на обідню перерву, при цьому попросила у своєї двоюрідної сестри, щоб та попрацювала за неї. Вказала, що повернувшись з перерви, вона побачила працівників поліції, які щось писали. Пояснила, що вона повідомляла працівників поліції про те, що продаж алкоголю вона не здійснює.

Зазначила, що вона укладала договір з ФОП ОСОБА_1 на здійснення продажу продовольчою та промисловою групою товарів.

Пояснила, що реалізацією алкогольних напоїв в магазині займався виключно ОСОБА_2 , а коли працівники поліції оформляли матеріали справи, то в неї за ОСОБА_2 нічого не запитували.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Частиною 1 ст.164 встановлено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа здійснює господарську діяльність без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. При цьому, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Податковим кодексом України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст.42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 1 ст.20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено, що за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначено, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню згідно зі статтями 2, 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та ст.4 Закону України "Про підприємництво" треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 20 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, при цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю та при цьому здійснює реалізацію виключно продовольчих та промислових товарів.

Відповідно до договору про оренду частини торгового приміщення у торгівельному об`єкті (кіоску) від 20.01.2020 та акту приймання-передачі об`єкта оренди від 20.01.2020 ОСОБА_1 передала, а орендар ФОП ОСОБА_2 прийняв у тимчасове користування частину торгового приміщення у торгівельному об`єкті (місцезнаходження об`єкта: АДРЕСА_1 ), з продажу продовольчих і непродовольчих товарів, що надається орендодавцем у тимчасове користування для провадження торговельної діяльності.

Крім того, з накладних ПП «СПІРІТ ЗАХІД» вбачається, що алкогольні напої відпускалися не ФОП ОСОБА_1 , а ФОП ОСОБА_2 . У вказаних накладних міститься зазначення номер ліцензії на алкоголь.

З акту звіряння взаєморозрахунків по торгово-рекламному обладнанню №4421 від 14.09.2021 встановлено, що зазначене звіряння проведено за період з 19.11.2019 по 14.09.2021 між ТОВ «СТС-ГРУПП» та ФОП ОСОБА_2 по торговій точці за адресою АДРЕСА_2 , чим підтверджується, що саме ФОП ОСОБА_2 займався реалізацією алкогольної продукції за вказаною адресою, а також те, що саме йому належить вилучена 05.11.2021 працівниками поліції алкогольна продукція, частина з якої була вилучена з холодильної вітрини, яка орендувалась ФОП ОСОБА_2 в ТОВ "СТС-ГРУПП".

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При вирішенні справи суд виходить і з того, що наданими доказами не доведено жодного факту реалізації ОСОБА_1 чи її працівниками алкогольних напоїв, тобто здійснення господарської діяльності цього напрямку.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно ч.6 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити вирішення питання про вилучені речі та документи.

Відповідно до п.11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2012 №17, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату реалізуються.

Вилучені алкогольні напої слід повернути ОСОБА_1 , оскільки достовірні докази їх належності особі, яка притягається до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.221, 247, 252, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Речові докази по справі: 1 пляшку лікеру «Frateli» об`ємом 1 літра, 1 пляшку вина «Шампанське» об`ємом 0,75 літра, 1 пляшку вермуту «Персик» об`ємом 0,5 літра, 1 пляшку лікеру «Frateli» об`ємом 0,5 літра, 1 пляшку коньяка "Таврія" об`ємом 0,5 літра, 1 пляшку горілки «Хлібний дар» об`ємом 0,5 літра, 1 пляшку напою алкогольного «Солодовий з вишнею» об`ємом 0,5 літра, 1 пляшку пива «Гараж» об`ємом 0,5 літра, 6 пляшок коктейлю «Шейк» об`ємом 0,33 літра, 5 пляшок напою «Бренді-кола» об`ємом 0,33 літра, 1 пляшку сидру «Фрагуліно» об`ємом 0,33 літра, 3 пляшки пива «Жигулівське» об`ємом 0,5 літра, 12 пляшок пива «Львівське» об`ємом 0,5 літра, 19 пляшок пива «Зіберт» об`ємом 0,5 літра, 6 пляшок пива «Десант» об`ємом 0,6 літра, 8 пляшок пива «Душа пивовара» об`ємом 0,5 літра, 2 пляшки пива «Жигулівське (Мінське)» об`ємом 1,5 літра, 3 пляшки пива «Львівське» об`ємом 2,4 літра, 4 пляшки пива «Жигулівське» об`ємом 1 літра, 5 пляшок пива «Львівське» об`ємом 1,2 літра повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 13.12.2021.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.