Справа № 699/1106/21
Номер провадження № 3/699/673/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в м. Києві, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 31.08.2020, орган, що видав 8024, РНОКПП НОМЕР_2 , інші дані суду не відомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.10.2021 серії ААБ № 157858 (далі протокол).

З протоколу вбачається, що 28.10.2021 о 21.00 год. на трасі Н-01 сполученням Корсунь-Київ водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме пиво «Арсенал міцне» після ДТП з його участю. Від проходження огляду відмовився адже визнав, що дійсно вживав, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Під час складення адмінматеріалу у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно 28.10.2021 близько 21:18 год. після ДТП з його участю вживав алкогольні напої.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що у їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав та пояснив, що дійсно 28.10.2021 після ДТП з його участю випив пива, оскільки сильно перехвилювався, бо це перше ДТП у яке він потрапив. Про те, що вживати алкогольні напої після ДТП не можна ОСОБА_1 не знав. Щиро каявся, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами оскільки його робота пов`язана із керуванням авто, і ця робота є єдиним джерелом його доходів.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.10є ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною четвертою ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок фіксування відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, так, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до змісту протоколу та пояснень свідків ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме протоколом; поясненнями свідків та самого ОСОБА_1 , у тому числі наданими у судовому засіданні.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Отже ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставини, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Обставинами, які відповідно до ст. ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд вважає визнання ОСОБА_1 своєї вини та щире каяття.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте чинний Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України). При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, для якого керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу, ступеню його вини, його відношення до вчиненого, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, які її обтяжують, та призначає йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Крім того, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 , яке підлягає поверненню останньому після набрання постановою суду законної сили.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в м. Києві, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 31.08.2020, орган, що видав 8024, РНОКПП НОМЕР_2 , інші дані суду не відомі визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в подвійному розмірі в сумі 68000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Літвінова Г.М.