Справа № 645/3097/21
Провадження № 3/645/1069/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Укравтотранс плюс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу серії АПР18 № 277320 від 01.01.2021 року ОСОБА_1 20.04.2021 року о 14 год. 10 хв. за адресою: м. Харків, бул. Богдана Хмельницького, буд. 4, керуючи автомобілем БАЗ.АО79.14, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом № 102, перевозив пасажирів в кількості 28 осіб, що на18 осіб перевищує дозволену кількість у розмірі 50% кількості місць для сидіння, чим порушив п.п. 11 п. 3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та п. 2.11 протоколу № 9 засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій.

ОСОБА_1 надав суду пояснення, у яких зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 277320 від 20.04.2021 року винесений із порушенням вищенаведених положень чинного законодавства, а отже не може вважатися джерелом доказів у справі про вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки: 1) фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає порушенню, визначеному Постановою КМУ №1236 (у редакції, чинній на момент складання протоколу) та не містить зазначеного у протоколі складу адміністративного правопорушення; 2) на підтвердження факту скоєння правопорушення до протоколу не долучені копії документів на транспортний засіб, а саме: копії ліцензійної картки, подорожнього листа; квитково-касового листа, схеми маршруту, розкладу руху, інших документів, передбачених законодавством України; 4) свідки на момент зупинки автобусу були відсутні та поліцейськими до складання протоколу не залучалась; 5) долучене до матеріалів справи відео не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки з нього взагалі неможливо ідентифікувати: у якому саме транспортному засобі проводилась зйомка, так як і неможливо встановити кількість пасажирів, яка знаходилась в салоні автобуса на момент складання протоколу, окрім того ці носії не містять ані моделі технічного засобу, яким ніби то здійснювався відеозапис, ані назви та номеру носія, на якому такий запис збережено та долучено до матеріалів справи; окрім того, відеодиск не засвідчений підписом особи, яка складала протокол. При цьому, у постанові Верховного Суду від 93.04.2019 року, ухваленої в справі №537/1807/17, зазначено, що належним та допустимим доказом можуть бути лише дані відеозапису, в якому зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення; 6) докази, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність з перевезень, та/або, що він с власником зазначеного у протоколі транспортного засобу, суб`єктом владних повноважень не зібрані та до матеріалів справи не долучені.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Суть правопорушення викладається у відповідності до диспозиції тієї частини статті або статті, за якою складається протокол.

Диспозицією ч. 1ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, наданий протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із джерел доказів, містить кваліфікацію заст. 44-3 КУпАП, однак в самому протоколі не відображено діяння, яке зазначено в диспозиції вказаної статті, а саме чи порушення правил щодо карантину людей, чи санітарно-гігієнічних, чи санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Згідно з визначенням, наданим у ч. 1ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху. Також у ст. 1 Закону дано визначення нерегулярних і регулярних пасажирських перевезень. Зокрема, нерегулярні пасажирські перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт. Регулярні пасажирські перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

У ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, встановлений ст. 39 Закону.

Зокрема, згідно з абзацом 3 ч. 4ст. 39 Закону документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Суддя також вважає за доцільне зауважити, що правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. за № 176. Зокрема, розділом ІІ зазначених Правил визначено, що перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Відповідно, надано регламентацію здійснення таких перевезень.

Крім того, визначення суб`єкта господарювання наведене у ст. 55 Господарського кодексу України. Зокрема, зі змісту ч. 1 ст. 55 ГК України випливає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому п. 2 ч. 2ст. 55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч.1 статті 58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Однак, з наданих до суду матеріалів випливає, що відповідні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, відсутні.

Вказані недоліки в оформленні адміністративного матеріалу позбавляють суд можливості розглянути справу по суті та винести законне й обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, суддя приходить до переконання, що наведені обставини не дають можливості повно та об`єктивно розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, з`ясувати питання чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винний ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому вказані матеріали необхідно повернути до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 278, 280 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя - О. М. Мартинова