Справа № 163/1251/20 Провадження №33/802/517/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П. з участю секретаря судового засідання Грицишин О.В., представника Волинської митниці Держмитслужби Пікалюка М.С. та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лисюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючоговодієм ТОВ «Транс Логістик», визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 144 600 (сто сорок чотири тисяч шістсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 3 телевізорів «LG» загальною вартістю 144 600 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці Держмитлужби 10835,00 грн витрат за зберігання товарів.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України за таких обставин. Так, ОСОБА_1 09 вересня 2020 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби,керуючи автомобілем «Сканія», номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «Вілтон», номерний знак НОМЕР_2 , перемістив вантаж сумішей рослинних олій з незадекларованим за встановленою формою товаром, а саме 15 штук телевізорів торгівельної марки «LG», загальною вартістю 144 600 гривень, що знаходились в напівпричепі разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою вину щодо недекларування товарів визнає, проситьзмінити постанову Любомльського районного суду Волинської області від 13.11.2020, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги поданої захисником фактури про дійсну вартість переміщуваних телевізорів, які були придбані ним за нижчу ціну, ніж та яка вказана в протоколі про порушення митних правил. Крім того вказує, що у резолютивній частині оскаржуваної постанови суд конфіскував лише три телевізора і не вирішив долю решти дванадцяти, тому просить змінити розмір штрафу, врахувавши лише вартість трьох конфіскованих телевізорів та повернути інших дев`ять. Також в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника митниці, який скаргу заперечив, просив залишити в силі постанову суду, приходжу до наступного висновку.

Перш за все, враховуючи принцип доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тих обставин, що ОСОБА_1 та його представник не були присутніми під час судового розгляду справи, у справі відсутні відомості про отримання стороною захисту копії оскарженої постанови, строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 13.11.2020 слід поновити та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Згідно вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

У відповідності з вимогами ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей, або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

ОСОБА_1 переміщуваний ним товар не задекларував у поданій декларації, що об`єктивно підтверджується зібраними письмовими доказами, хоча повинен був усвідомлювати, що в разі невідповідності наданих ним документів вимогам закону, його дій можуть бути такими, що тягнуть за собою настання його персональної юридичної відповідальності.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України стверджується протоколом про порушення митних правил, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, митною декларацією, контрольним талоном, службовою запискою та його особистими поясненнями, у яких той визнав свою вину та повідомив, що за проханням знайомого взяв телевізори для переміщення до України.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги поданої захисником фактури про вартість переміщуваних телевізорів, які були придбані ним за нижчу ціну, ніж та яка вказана в протоколі про порушення митних правил, не узгоджуються з вищевказаними матеріалами справи, тому суд апеляційної інстанції вважає їх нічим іншим, як способом пом`якшення відповідальності, та не приймає до уваги.

Також слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 на резолютивну частину оскаржуваної постанови, якою конфісковано три телевізори торгівельної марки «LG» з п`ятнадцяти, які вказані в протоколі про порушення митних правил, не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення. Матеріалами справи та постановою суду першої інстанції встановлено і доведено, що апелянт не задекларував за встановленою формою 15 штук телевізорів торгівельної марки «LG» загальною вартістю 144 600 грн, чим порушив вимоги ст. 472 МК України. Крім цього, в результативній частині оскаржуваної постанови накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 144 600 грн, що є 100% вартості не задекларованих товарів, а саме п`ятнадцяти телевізорів, переміщуваних ОСОБА_1 через митний кордон України. Також в мотивувальній частині рішення місцевий суд вказує на конфіскацію всього незаконно переміщуваного товару.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чиномзаконних підстав для зміни оскаржуваного судового рішення з мотивів, яких просить апелянт суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи вищенаведені та зібрані у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МКУкраїни, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в апеляційній скарзі, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294,295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук