Житомирський апеляційний суд
Справа №278/227/21 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Слісарчук Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Слісарчук Я.А., за участю секретарів судових засідань: Білоус Т.А. і Кашенко Л.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Грабчука О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 21 січня 2021 року о 23 год. 00 хв. в с. Дубовець Житомирського району керував автомобілем ЗАЗ-1102 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук), від проходження медогляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, оскільки вважає, що вказаний строк він пропустив з поважних причин, постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, а провадження по справі закрити. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови не отримував, про її наявність дізнався 20.04.2021, у зв`язку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження постанови та просить його поновити. Зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав у повному обсязі. На даний час проходить військову службу на посаді водія. Одружений та є єдиним годувальником сім`ї, а тому позбавлення права керувати транспортними засобами позбавить його роботи. Зазначає, що вчинене ним правопорушення не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його суб`єктивні дії не були направлені на заподіяння шкоди. Вважає, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Грабчука О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційний суд поновляє ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, оскільки вважає, що вказаний строк він пропустив з поважних причин.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав належну оцінку, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно та апелянтом не оспорюються.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначеною нормою не передбачено визначення малозначності адміністративного правопорушення, як підстави звільнення від відповідальності та не встановлено порядку застосування такого звільнення.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Малозначне діяння формально містить ознаки певного діяння, передбаченого КУпАП, але з врахуванням незначного ступеня його суспільної небезпечності не є адміністративним правопорушенням.

У даному випадку встановлено, що ОСОБА_1 21 січня 2021 року о 23 год. 00 хв. в с. Дубовець Житомирського району керував автомобілем ЗАЗ-1102 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук), від проходження медогляду відмовився в присутності двох понятих. Вказані обставини підтверджує ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що вчинене ним правопорушення не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, його суб`єктивні дії не були направлені на заподіяння шкоди, не вказує на неможливість настання таких наслідків.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, апеляційний суд зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.

Крім того, відповідно до висновків Європейського суду з прав людини викладених у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відсутність негативних наслідків вчиненого ОСОБА_1 діяння, у даному випадку, не зменшує рівень суспільної небезпеки такого адміністративного правопорушення, а тому підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, відсутні.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 стягнення, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність та наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого на підставі ст.22 КУпАП, апеляційний суд не знаходить.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 12 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 12 березня 2021 року щодо нього без зміни.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: