КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 33/824/1151/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій міститься клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року.

про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малий В`язівок, Лубенський район, Полтавська область, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. А саме: про копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року скаржник дізнався лише13 січня 2021 року після ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи (а.с. 11).

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до 13 січня 2021 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що наведені в матеріалах справи докази не доводять вини ОСОБА_1 , оскільки при проведенні огляду були порушенні вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 р. №1452/735, оскільки працівниками патрульної поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння на місці оформлення протоколу за допомогою мобільного пристрою «Драгер» для визначення стану сп`яніння.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не були долучені інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рапорти працівників поліції, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення), що є істотним порушенням вимог ст. 15 Інструкції.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України, що є порушенням вимог п. 11 Інструкції.

Також з метою незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор роти №3 полку №2 УПП у м. Києві ДПП ст. л-т Бондар М.Н. внесла до протоколу серії ДПР 18 № 107712 від 07 листопада 2020 року недостовірну інформацію, а саме без відома та від імені ОСОБА_1 шляхом імітування здійснила у графах «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» власноручно підробила підпис ОСОБА_1 та завірила вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, чим завершила підробку офіційного документу та надала йому юридичної сили.

Крім того, розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення здійснювався без участі правопорушника.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Білик В.О. що здійснював представництво інтересів, особи яка притягується до адміністративної відповідальності підтримали доводи апеляційної скарги, пояснивши, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Працівники поліції затримали його біля автомобіля що був припаркований на узбіччі. Так як він здійснював завантаження своїх робочих інструментів в нього і не здійснював рух.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вислухавши пояснення осіб, що з`явилися, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння за фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними та допустимими доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні яким надано належну оцінку судом першої інстанції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107712 від 07 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 07 листопада 2020 року о 02 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, бульвар Шамо, 7, керував транспортним засобом «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запрошені працівниками поліції в якості свідків, засвідчили вищевикладені обставини (а.с. 3).

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Так, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків запропоновано пройти медичний огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки, як пояснили працівники поліції, мають підстави вважати, що останній керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, який підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 07 листопада 2021 року, відповідно до яких, 07 листопада 2021 року вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку, відеозаписом, наданим працівниками поліції, відповідно до якого, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 судом першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливими, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так й іншими особами.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються записами відеокамер працівників поліції. Факт вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 визнав ще на момент його зупинки працівниками поліції ( згідно запису з відеокамери). У той же час, з наданого відеозапису у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 пропонували направитись для огляду до лікаря, на що він категорично відмовився, та засвідчив на відео, що наслідки такої відмови йому теж зрозумілі.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на предмет наркотичного сп`яніння в медичному закладі, відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено ст. 266 КпАП України.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, в даному випадку ОСОБА_1 допущено факт ухилення від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, гне можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки відповідно до пункту 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

Таким чином, патрульним поліцейським лише виявляються підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а не проводиться сам огляд.

Крім того ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження медичного огляду, доказів, що водій не перебував у стані, який йому інкриміновано, суду також не надано.

Не було надано як у ході розгляду адміністративного матеріалу в суді першої інстанції так і при розгляді апеляційної скарги постанови суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення офіційної підробки даного документу, про що вказував скаржник у скарзі.

Також у ході апеляційного розгляду не було встановлено порушень допущених судом першої інстанції норм діючого законодавство, які б слугували підставою для скасування постанови судді.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Відтак, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Білич