Провадження №: 3/755/8029/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що водій ОСОБА_1 о 20 годині 30 хвилин 22 серпня 2021 року в районі будинку № 3-я, розташованого на вул. Дамбовій у м. Києві, керував автомобілем «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу. За результатами тесту № 3557 проба позитивна - 2,71 ‰.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Харчук О.П. просили провадження по справі закрити, зважаючи на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності. Зокрема, зазначили, що 22.08.2021 року у ОСОБА_1 стався конфлікт із директором, під час якого останній наніс ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та погрожував підпалити його транспортний засіб, якщо він його не забере з території спортивної бази, тому він був вимушений сісти за кермо напідпитку, аби прибрати автомобіль з території, де він знаходився, хоча ОСОБА_1 і пояснював директорові, що не може сісти за кермо, оскільки вживав алкогольні напої. Після чого, як запевнили ОСОБА_1 та його представник, ОСОБА_1 мав намір залишити авто десь неподалік та викликати таксі. Однак, тільки-но він виїхав за територію, його зупинили працівники патрульної поліції, які приїхали на місце саме за викликом директора та чекали на нього. Крім того, наполягали на тому, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останньому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Водночас вважали, що поліцейськими було порушено порядок використання технічного приладу «Драгер», оскільки відповідно до інструкції приладу «Драгер 6820» перед проведенням тесту: повинно пройти не менше 2 хвилин після куріння, а також не менше 20 хвилин після вживання спиртних напоїв, алкоголь вмісних лікарських препаратів, спреїв для ротової порожнин та певних харчових продуктів, що містять невелику концентрацію алкоголю, при цьому, поліцейськими не було встановлено, чи дотримані ці умови. Також зауважили на тому, що копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на такий огляд не було вручено ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 з їх змістом. Крім того, наполягали на порушенні Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки відеозапис не безперервний. Враховуючи наведене, просили провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Водночас у разі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності просили врахувати, що батько останнього хворіє на рак, і ОСОБА_1 мусить возити його на лікування, та не застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як наголошується в ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме - даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220885 від 22.08.2021 р., згідно якого ОСОБА_1 о 20 годині 30 хвилин 22 серпня 2021 року в районі будинку № 3-я, розташованого на вул. Дамбовій у м. Києві, керував автомобілем «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки транспортного засобу. За результатами тесту проба позитивна - 2,71 ‰;

- у роздруківці тесту газоаналізатора «Drager» № 3557 від 22.08.2021 р., згідно якого результат позитивний - 2,71 ‰, який містить підпис ОСОБА_1 ;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; нестійка хода;

- у направленні на огляд водія транспортного стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; нестійка хода;

- на відеозаписі, який долучений працівниками поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, де зафіксовано обставини спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_1 , а саме - зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , роз`яснення поліцейськими особі, що вони отримали інформацію щодо його можливого перебування у стані сп`яніння, зазначення про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння. Водій погоджується та пояснює, що посварився із начальником, останній вигнав його з роботи і наказав забрати свої речі та прибрати його авто з території бази, тому він хотів поставити авто десь неподалік, аби начальник його «не діставав», та не мав наміру виїжджати на проїзну частину із пожвавленим рухом. Водночас не заперечує того факту, що вже почав рух на авто.

Водночас повідомляє, що дійсно вживав протягом дня алкогольні напої, зокрема, грамів 300 горілки, зізнається, що п`яний. Поліцейські пропонують пройти огляд, роз`яснюють право відмовитись від проходження огляду та наслідки такої відмови. ОСОБА_1 неодноразово пропонує залишити авто десь неподалік та на цьому закрити це питання. Поліцейські повідомляють, що інший патруль привезе технічний прилад для огляду, на що ОСОБА_1 зазначає, що на його переконання, тест покаже перевищення норми, адже він дійсно вживав алкоголь у достатній кількості.

Після приїзду іншого патруля поліцейські повторно висловлюють пропозицію пройти огляд, водій погоджується, проводиться забір повітря, результат - 2,71 проміле. Водій не заперечує результатів тесту.

Зазначене зафіксовано на кількох окремих фрагментах відеозапису, які є логічними, послідовними та не містять прогалин у часі, згідно міток часу, встановлених на відео, та містять зафіксовані дані про момент керування особою транспортним засобом, а також процедуру проведення огляду на стан сп'яніння.

На окремому фрагменті відео зафіксовано обставини оголошення та вручення ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення. Під час оголошення протоколу, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначається, що особі було роз`яснено його права, не заперечує цього факту, та з приводу протоколу в цілому зазначає: «тут я спорить не буду».

При цьому, суддя зазначає, що на відео ОСОБА_1 неодноразово впродовж тривалого проміжку часу повідомляє, що начальник його вигнав та наказав прибрати авто з території бази, однак жодного разу не зазначає нічого про погрози підпалу цього авто.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особи транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п.1.10 ПДР).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник наполягали на закритті провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 діяв у стані крайньої небезпеки.

У відповідності до положень статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні матеріали справи та встановлені обставини справи, суддя вважає, що в даному випадку не мала місце крайня необхідність та дії ОСОБА_1 не можуть вважатися вчиненими у стані крайньої необхідності, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на користь викладеної стороною захисту версії, згідно якої ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо у стані сп`яніння, оскільки мали місце погрози підпалу авто з боку його начальника.

Доводи ОСОБА_1 та його представника щодо недотримання порядку використання технічного газоаналізатора суддя відкидає, оскільки відеозапис подій, якій проводився безперервно з моменту зупинки транспортного засобу о 20 год. 22 хв. до моменту проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння о 20 год. 50 хв., свідчить про те, що протягом 20 хвилин до проведення тестування ОСОБА_1 не вживав жодних алкогольних напоїв, лікарських засобів, їжі, ніякими спреями для ротової порожнини не користувався, а також не палив впродовж двох хвилин до моменту забору повітря відповідно.

Щодо доводів про небезперервність наданого відеозапису суддя зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Досліджений в судовому засіданні відеозапис дійсно не є безперервним, як зазначено представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте він має чітку і логічну послідовність дій та розвиток спілкування співробітника поліції із водієм, момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки поліцією, процедуру проведення огляду на стан сп'яніння та його результати, із якими ОСОБА_1 був повністю згодний. При цьому, усе зазначене зафіксовано на фрагментах відеозапису, які послідовні та, згідно міток часу, не містять жодних прогалин у часі, тому їх збереження в якості окремих відеофайлів, на думку судді, обумовлено специфікою технічного обладнання.

На окремому фрагменті відео зафіксовано обставини оголошення та вручення ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення. Водночас, суддя бере до уваги, що під час оголошення протоколу, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому в тому числі, зазначається, що особі було роз`яснено його права, ОСОБА_1 не заперечує ані цього факту, ані самого протоколу, зазначивши: «тут я спорить не буду».

Таким чином, усі основні та суттєві обставини зафіксовано на відеозаписах, які узгоджені між собою у часі та не мають проміжків.

Водночас суддя погоджується із доводами сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 копій акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вручення яких передбачене відповідними інструкціями та приписами.

Поряд з цим, встановлені суддею порушення з боку працівників, на думку судді, не є суттєвими та не переважають встановлених в судовому засіданні фактів, які безумовно свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, що виразилось у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінні, що доведено зібраними у справі доказами.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, суддя відповідно до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доходить висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувалось особою, яка притягається до адміністратвиної відповідальності, під час спілкування зі співробітниками поліції та складання матеріалів.

При накладені адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При призначенні стягнення суддя бере до уваги наявність у ОСОБА_1 хворого батька та обгрунтованої необхідності допомоги йому під час відвідування медичних закладів.

Водночас, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, оскільки законом не передбачено альтернативи під час призначення призначення додаткового покарання.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 24, 30, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя М.Г. Сазонова