Справа № 344/7017/21
Провадження № 3/344/3517/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Деркач Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , директора ТОВ «СВ-АВТО ІФ», за ст.41 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив порушення вимог законодавства про працю, встановлене 30.04.2021 року при проведенні планового заходу державного нагляду (контролю) у ТОВ «СВ-АВТО ІФ», а саме: відповідно до ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на робот)' затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413. Зокрема, постановою № 413 визначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подасться власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи ФОП-СГД до територіальних органів ДФС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Норми статті 24 КЗпП України та постанови № 413 поширюються на всі випадки, коли працівник виконує роботу на умовах трудового договору , при цьому працівник не може бути допущений до роботи без повідомлення до Державної фіскальної служби та її територіальних органів, оскільки в названих законодавчих актах чітко визначено, що повідомлення до ДФС подасться до початку роботи працівника. У додатку до постанови №413 у графах №8 і 9 форми повідомлення про прийняття працівника на роботу подається інформація про дату видання наказу й дату виходу на роботу та зазначається дата формування повідомлення. Тож повідомлення про прийняття на роботу є частиною укладання трудового договору.

В порушення вимог чинного законодавства адміністрацією товариства «СВ-ЛВТО ІФ» у жовтні 2018 року повідомлення про прийняття працівника на роботу надсилається до територіального органу ДПС не до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, як передбачено постановою КМУ № 413, а після фактичного допуску працівника до виконання посадових обов`язків.

Так, прийнятий па роботу ОСОБА_2 з 21.10.2018 року (накази від 19.10.2018 року № 12). повідомлення про прийняття працівників на роботу до ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС надіслано не до початку роботи, як передбачено постановою КМУ №413, а 21.10.2018 року.

Виплата заробітної плати повинна проводитись регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом) не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Однак, заробітну плату за першу половину серпня 2020 року виплачено 14.08.2020 року (відомість № 62 від 14.08.2020р.), за другу половину серпня 2020 року заробітну плату працівникам підприємства виплачено 31.08.2020 року (відомість № 63 від 31.08.2020 року чим порушено вимоги частини першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці».

Заробітна плата працівникам ТОВ «СВ-АВТО ІФ» за час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до її початку, чим порушено вимоги частини четвертої статті 115 КЗпП України та статті 21 ЗУ «Про відпустки».

Так, відповідно до наказу № 2021/8 від 23.08.2021 року, бухгалтеру ОСОБА_3 надана щорічна відпустка з 23.02.2021 року по 12.04.2021 року однак заробітну плату за час щорічної відпустки виплачено 22.02.2021 року не за три дні до виходу працівника в відпустку, (відомість № 77 від 22.02.2021 року).

В ТОВ «СВ-АВТО ІФ» табелі облік використання робочого часу працівників не ведуться відповідно до вимог Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (із змінами і доповненнями від 25.12.2009).

Для перевірки представлені табелі обліку використання робочого часу в яких не відображені обов`язкові показники, необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Так, у табелі обліку робочого часу за січень 2021 року бухгалтеру ОСОБА_3 не відображено кількість годин, які відпрацював працівник та дні в яких надавалася відпустка протягом місяця, чим порушено вимоги ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи щодо нього. Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду. При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до відповідальності за правопорушення, передбачене ст.41 ч.1 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, відтак така поведінка ОСОБА_1 свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків, а зрив судового засідання лише сприяє тяганині у справі. За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення від № ІФ900/530/АВ/ПТ від 30.04.2021 року, актом перевірки № ІФ900/0239/АВ та іншими матеріалами адміністративної справи в їх сукупності.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки він будучи посадовою особою вчинив порушення вимог законодавства про працю.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, дослідивши всіх обставини справи в їх сукупності, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність суд не знаходить.

При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд враховує характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого. З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.40-1, ст.40-1 ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.І. Деркач