Справа № 430/2226/21
Провадження № 33/810/226/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 10 грудня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Жердєва С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень

ВСТАНОВИВ

Зі змісту постанови судді вбачається, що 23 жовтня 2021 року о 19 год. 40 хв. в районі іпт № 425 н.п. Золотарівка, Щастинського району, Луганської області, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено ОСОБА_1 плюс чотири особи, які намагалися незаконно перетнути держаний кордон України за напрямком н.п. Золотарівка (Україна) н.п. Новоруське (РФ) на відстані до 1 км. від державного кордону України поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України».

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає вищевказану постанову незаконною, а висновки суду передчасними. Посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_1 , вказує про відсутність в його діях інкримінованого йому адміністративного правопорушення. При цьому матеріали надані суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з кваліфікацією за ч.2 ст.204-1 КУпАП, фактично містять лише фіксацію знаходження його у прикордонній зоні, що не заборонено. Стверджує, що надані пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими він визнавав свою вину, 24 жовтня 2021 року були ним написані у приміщенні ВПС «Біловодськ» під тиском та за вказівками працівників прикордонної служби. Також порушено право на захист ОСОБА_1 , бо він був позбавлений можливості реалізувати своє право, передбачене ст. 261 КУпАП, - зателефонувати адвокату/дружині для залучення захисника. У зв`язку з чим адвоката не було повідомлено про судове засідання. Факт спроби перетинання ОСОБА_1 держкордону України поза пунктом пропуску не доведений, оскільки він був затриманий прикордонниками поблизу лінії держкордону без будь-яких особистих речей чи вантажу. Окрім того, кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП є ті самі дії, передбачені ч. 1 ст.204-1 КУпАП, які вчинені групою осіб. Разом з тим, в матеріалах справи немає інформації про інших чотирьох осіб. Вважає, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.204-1 КУпАП на ч. 1 ст.204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника Жердєва С.М. та ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, які частково підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, вказавши, що відсутність підстав для перекваліфікації дій останнього, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону, суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були виконані.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді першої інстанції є необґрунтованим, а його висновки не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

Частина 2 статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинені групою осіб.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 211732 від 26 жовтня 2021 року 23 жовтня 2021 року о 19 год. 40 хв. в районі іпт № 425 н.п. Золотарівка, Щастинського району, Луганської області, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено ОСОБА_1 плюс чотири особи, які намагалися незаконно перетнути держаний кордон України за напрямком н.п. Золотарівка (Україна) н.п. Новоруське (РФ) на відстані до 1 км. від державного кордону України поза пунктом пропуску.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

В основу обвинувачення ОСОБА_1 , окрім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції поклав визнавальні показання, котрі зафіксовані у письмових поясненнях правопорушника.

За змістом цих пояснень слідує, що ОСОБА_1 надавав допомогу ОСОБА_2 для сприяння переміщення невідомих осіб через державний кордон України до РФ. З цією метою ОСОБА_1 повинен був вивезти вказаних осіб, разом з човном до с. Золотарівка, зустрівши їх на околиці с. Чугинка. Був затриманий біля с. Золотарівка.

В апеляційному суді ОСОБА_1 відмовся від цих показань, вказавши, що вони написані під психологічним тиском працівників прикордонної служби.

Також суд першої інстанції в якості доказів вини ОСОБА_1 послався на схему місця затримання правопорушника, протокол про адміністративне затримання.

Оцінуючи вказані докази відповідно до ст. 252 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд зауважує, що ці докази не містять фактичних даних про наявність у ОСОБА_1 умислу на перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Всі дії, що здійсненні ОСОБА_1 , вказані ним у письмових поясненнях були здійснення на території України. Також ці письмові пояснення не містять даних, що той мав намір особисто здійснити спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

За таких обставин, вбачається, що у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, котрі беззаперечно вказують, що було вчинено адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 винний в його вчиненні.

Апеляційний суд зауважує, що у ОСОБА_1 при його затримання не вилучались предмети чи речі, котрі вказують на його причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У матеріалах справи не має даних про допит свідків, хоча є посилання та таку особу - ОСОБА_3 , якій можливо були відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні відомості про осіб (зазначено як плюс чотири особи), з якими, за версію уповноваженої особи прикордонної служби, ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність тих обставин, що ОСОБА_1 з групою осіб намагався незаконно перетнути державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Жердєва С.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук