Провадження № 33/4820/720/21
Справа № 675/1315/21 Головуючий в 1-й інстанції Пашкевич Р. В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 15.08.2021 року о 11 годині 15 хвилин по вул. Незалежності, 85а, м. Ізяслав, керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №8 від 15.08.2021 року, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що постанова суду є незаконною, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Також відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення (факту їзди порушника на автомобілі та зупинки його працівниками поліції), а лише містить процесуальну послідовність складання адміністративних матеріалів. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій. Судом не встановлено та не досліджено жодного доказу того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 ». Звертає увагу на вимоги ст. 8 Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968, відповідно до якої максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові, а тому ОСОБА_1 рівень вмісту алкоголю здійснений приладом Drager максимально становив 0,48 %, що є нижчим за допустиму норму, і виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, докази у справі, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 15 серпня 2021 року був складений інспектором СРПП ВПД №2 Шепетівського РЦС, того ж дня, о 11 год. 15 хв. по вул. Незалежності, 85а, м. Ізяслав, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, який зафіксований за результатами огляду у КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради, висновок №8, складений 11 год. 30 хв. Рівень алкоголю ОСОБА_1 в організмі становив - 0,48 %, а через 20 хвилин при повторному обстеженні на момент огляду рівень алкоголю в його організмі становив - 0,44 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1,3).

Щодо мінімальної межі вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2%.

Встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 6510, а саме шляхом видихаємого повітря, результат якого становив 0,48 %, та через 20 хв.- 0,44 %.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Як вбачається з диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Судом першої інстанції технічні засоби, за допомогою яких здійснені відеозаписи вчинення правопорушення, в судовому засіданні - досліджені та визнані належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що керування ним транспортним засобом не було встановлено судом, проте зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається протилежне.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 » підтвердився під час судового розгляду судом першої інстанції, на що вказувало в першу чергу досліджене судом першої інстанції відео.

Так, за змістом відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 вийшов з водійського місця автомобіля «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 ».

На початку спілкування с поліцейськими останній факту керування вищезазначеним автомобілем не заперечував, тому за змістом відеозапису можна зробити беззаперечний висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «OPEL VECTRA», н.з. « НОМЕР_1 » до моменту зупинки поліцейськими.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 №488257 від 15.08.2021 року, висновком на стан алкогольного сп`яніння №8 від 15.08.2021 року та відеозаписами.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процессуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний