ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/2527/21 Головуючий в 1 інстанції: Делалова О.М.
Номер провадження: 33/819/527/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Майданік В.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Шрамікової Поліни Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 грн, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

У постанові суду зазначено, що 03.08.2021 року о 15:20 год. на 474 км. а/д Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 , керуючи т/з автомобілем Renault, д/н НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного транспорту, при чому це не було пов`язано з обгоном та об`їздом перешкоди, чим змусив водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault, д/н НОМЕР_2 , та який рухався в зустрічному напрямку, різко зменшити швидкість та змінити напрямок руху, в результаті чого останній з`їхав в кювет та перевернувся. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.11.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП.

В апеляційній скарзі, поданій 25.11.2021 року, ОСОБА_1 просить вказану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема вказав, що судом першої інстанції не враховано його пояснення, надані в судовому засіданні та зазначені в протоколі, про те, що він об`їздив перешкоду на дорозі у вигляді напливу та на мить заїхав на зустрічну смугу не більш як на 0,5 метра і тут же виїхав, ніяких перешкод зустрічному автомобілю він не зробив, бо згідно схеми місця ДТП ширина смуги одного напрямку 4,0 метра. Крім цього, не враховано його пояснення про те, що водій ОСОБА_2 мав можливість проїхати по своїй смузі та не змінювати напрямок руху, якби їхав з дозволеною швидкістю. Однак, судом враховано тільки пояснення ОСОБА_2 та його пасажира ОСОБА_3 , які є зацікавленими особами.

Також вказав, що у ДТП є вина самого постраждалого, бо він рухався на дуже великій швидкості на технічно несправному ТЗ та ще й перенавантаженому, тому не впорався з керуванням і вилетів з дороги у лісосмугу. Вказане підтверджується Витягом з ЄРДР, який міститься в матеріалах справи.

Також зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що він допустив порушення вимог ПДР України, а саме виїхав на зустрічну смугу на дорозі із двостороннім рухом та побачив автомобіль ОСОБА_2 десь за 50-60 м. і все одно здійснював об`їзд напливів на дорозі. При цьому вказав, що він правомірно частково виїхав на смугу зустрічного руху для об`їзду перешкоди та не порушував вимог п.11.3. ПДР України, та як зазначено у Витягу з ЄРДР саме ОСОБА_2 , не впоравшись з керуванням, допустив виїзд на узбіччя з подальшим перекиданням автомобіля.

Також вказав, що суд не звернув увагу на те, що у протокол внесені потерпілі, як свідки, а вони є зацікавленими особами, а також на те, що схема до протоколу не відображає його пояснень, оскільки на ній напрямок його руху зазначено як пряма, а у дійсності повинна бути дуга.

Також зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що у протоколі невірно зазначено дату його народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), отже згідно цього доказу, не він, а інша особа вчинила правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП.

Крім того, у своєму клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови. При цьому зазначив, що повний текст вказаної постанови він отримав лише 16.11.2021 року, раніше із вказаним рішенням він ознайомлений не був, оскільки в суді першої інстанції було проголошено лише його резолютивну частину.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховую таке.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 був присутній під час проголошення постанови 29 жовтня 2021 року, однак лише її вступної та резолютивної частини, та не спростовано твердження, що він отримав копію повного тексту вказаної постанови лише 16.11.2021 року. Апеляційну скаргу ним було подано 25.11.2021 року, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження.

З урахуванням наведеного, того, що ОСОБА_1 був присутній під час проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови від 29 жовтня 2021 року, того, що копіюповного тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 16.11.2021 року після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження, вважаю, що наведені у клопотанні обставини матеріалами справи не спростовано, причина пропуску строку апеляційного оскарження є поважною, а тому строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та представника потерпілого, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п.2.3.д) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п.11.3. ПДР України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідно до ч.5 ст.122 КУпАП, порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови, виходив з того,що як підтверджено поясненнями сторін, зокрема самим ОСОБА_1 , що він допустив порушення вимог ПДР України, а саме виїхав на зустрічну смугу на дорозі із двостороннім рухом. Також, відповідно до пояснень сторін - ОСОБА_1 побачив автомобіль ОСОБА_2 десь за 50-60 м. та достовірно знаючи, що останній рухається на т/з на великій швидкості, все одно здійснював об`їзд напливів на дорозі, як наслідок ОСОБА_2 з метою уникнення зіткнення був вимушений змінити напрямок свого руху. Тобто вказаними діями ОСОБА_1 була створена аварійна ситуація.

Також суд виходив з того, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки він примусив іншого учасника дорожнього руху різко змінити напрямок руху щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що повністю доведено в суді.

Також суд виходив з того, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні підтверджується протоколом серії ДПР18 № 155854 від 03.08.2021 року про адміністративне правопорушення, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №155854 від 03.08.2021 року, 03.08.2021 року о 15:20 год. на 474 км. а/д Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault, д/н НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху, при чому це не було пов`язано з обгоном та об`їздом перешкоди, чим змусив водія автомобіля, що рухався в зустрічному напрямку, різко зменшити швидкість та змінити напрямок руху, в результаті чого останній з`їхав в кювет та перевернувся. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.11.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП (а.с.1).

В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що керуючи автомобілем виїхав на зустрічну смугу на 50 см для об`їзду ями.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 03.08.2021 року він рухався на автомобілі Рено д/н НОМЕР_2 в напрямку смт. Новоолексіївка Херсонської області по а/д Харків-Сімферополь та приблизно о 15:20 год на 474 км він побачив, що в зустрічному напрямку рухався автомобіль червоного кольору, який несподівано виїхав на його смугу руху. Щоб уникнути лобового зіткнення він пригальмував та виїхав на праве узбіччя. На узбіччі його авто занесло, в результаті чого він з`їхав в кювет де автомобіль перекинувся. Під час руху швидкість його авто була приблизно 90 км/год. В результаті ДТП потерпілих немає (а.с.2).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що 03.08.2021 року він зі своїм другом ОСОБА_2 ,на автомобілі Рено д/н НОМЕР_2 , рухались в напрямку смт. Новоолексіївка. За кермом знаходився ОСОБА_2 . Приблизно о 15:20 год на 474 км а/д Харків-Сімферополь він побачив, що в зустрічному напрямку рухався автомобіль червоного кольору, який несподівано виїхав на їхню смугу руху.Щоб уникнути лобового зіткнення водій пригальмував та виїхав на праве узбіччя, авто занесло, після чого він з`їхав в кювет де автомобіль перекинувся (а.с.3).

Також, ОСОБА_4 надавав пояснення в суді першої інстанції та зазначив, що в момент ДТП він знаходився на пасажирському сидінні та бачив як ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого ОСОБА_2 був змушений уникати зіткнення.

Схемою огляду місця ДТП зафіксовано місце зіткненняRenault Kangoo д/н НОМЕР_2 з деревиною, а також зафіксовано напрямок руху автомобіля Renault Kangoo д/н НОМЕР_1 та напрямок руху автомобіля Renault Kangoo д/н НОМЕР_2 (а.с.27).

Із Витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження: 0000303 Генічеським РВП ГУНП вбачається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 03.08.2021 року близько 15:20 год. на 474 км. автошляху Харків-Сімферополь під час зустрічного роз`їзду автомобілів Renault Kangoo р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таRenault Kangoo р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній не впоравшись з керуванням допустив виїзд на узбіччя з подальшим перекиданням автомобілю. Внаслідок вказаних подій ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою до 2-ї Мелітопольської клінічної лікарні.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.286 КК України (а.с.26).

Із долученого до апеляційної скарги вказаного Витягу з ЄРДР вбачається наслідок розслідування кримінального правопорушення, а саме закрито за ч.1 ст.284 КПК України п.2 30.10.2021 року (а.с.51).

При апеляційному розгляді до справи було долучено копію постанови від 30.10.2021 року про закриття кримінального провадження.

Згідно вказаної постанови в зазначені час та місце водій ОСОБА_5 , проявивши злочинну недбалість, не переконався в безпеці, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, створивши небезпеку водію ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault та їхав у зустрічному напрямку. В свою чергу водій ОСОБА_2 з метою уникнення зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , застосував відворіт, виїхав за межі проїзної частини у кювет, де перекинувся, чим запобіг лобовому зіткненню та відвернув більш тяжкі наслідки. Підставою закриття провадження стало відсутність тілесних ушкоджень середньої тяжкості або більш тяжких.

Також, при апеляційному розгляді справи за клопотанням ОСОБА_1 було допитано у якості свідка ОСОБА_6 , який по суті дав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445,00 грн.

Доказами цього є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення самого ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З вищевказаних доказів вбачається, що 03.08.2021 року о 15:20 год. на 474 км. а/д Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault, д/н НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху, чим змусив водія автомобіля, що рухався в зустрічному напрямку, різко зменшити швидкість та змінити напрямок руху, в результаті чого останній з`їхав в кювет та перевернувся. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.11.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 апеляційний суд вважає такими, що не спростовують вину ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують.

Так, не можуть бути прийняті до уваги посилання на те, що судом першої інстанції не враховано його пояснення в судовому засіданні та зазначені в протоколі, а також пояснення про те, що водій ОСОБА_2 мав можливість проїхати по своїй смузі та не змінювати напрямок руху, якби їхав з дозволеною швидкістю.

При цьому, апеляційний суд вважає, що вказані посилання не підтверджуються матеріалами справи чи будь-якими належними доказами.

Також, підлягають відхиленню й посилання скаржника на те, що у ДТП є вина самого постраждалого, бо він рухався на дуже великій швидкості на технічно несправному ТЗ, який був перенавантажений.

При цьому, апеляційний суд вважає, що в даному випадку предметом дослідження має бути відповідність чи невідповідність вимогам ПДР України дій саме водія ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначення скаржником на порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України жодними доказами не підтверджується та не звільняє водія ОСОБА_1 від відповідальності за порушення п.11.3 ПДР України.

Також, не знайшли свого підтвердження посилання скаржника на те, що він правомірно частково виїхав на смугу зустрічного руху для об`їзду перешкоди та не порушував вимог п.11.3. ПДР України.

Також підлягають залишенню поза увагою посилання скаржника на те, що у протокол внесені потерпілі, як свідки, які є заінтересованими особами, а також на те, що схема до протоколу не відображає його пояснень.

При цьому, апеляційний суд вважає, що вказані посилання не містять в собі підстав для скасування постанови суду першої інстанції, а також не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що у протоколі невірно зазначено дату його народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

При цьому, апеляційний суд враховує, що сам ОСОБА_1 підтверджує, що він керував автомобілем Renault, д/н НОМЕР_1 та об`їздив перешкоду на дорозі у вигляді напливу та на мить заїхав на зустрічну смугу не більш як на 0,5 метра. Вказана помилка не містить підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Майданік