ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/83/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Колцуняка Ю. В., розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , такого, що не працює,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнено із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Колцуняк Ю. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що розгляд справи проходив без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, чим суд позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і право на захист.

Вказує, що для забезпечення права на оскарження постанови згідно ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Проте зазначену копію постанови він, як представник ОСОБА_1 , отримав 13 січня 2021 року.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. Також стверджує, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зокрема зазначає, що вини його підзахисного у вчиненні ДТП із автомобілем Toyota Camry немає, оскільки ОСОБА_1 своїми діями не порушував жодного пункту ПДР України, не керував автомобілем Kia Sportage у момент зіткнення та в цей час знаходився в іншому місці.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що ОСОБА_1 був виявлений працівниками поліції на одній із вулиць м. Тернополя, на значній відстані від місця ДТП.

Окрім того вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники патрульної поліції не встановили та не перевірили пояснення ОСОБА_1 щодо перебування за кермом автомобіля Kia Sportage іншої особи.

Звертає увагу на те, що, побачивши в руках ОСОБА_1 пульт сигналізації, відмовились брати до уваги його пояснення щодо того, що це запасний пульт. І саме виходячи з цього працівники поліції припустили, що за кермом автомобіля Kia Sportage був ОСОБА_1 , а не інша особа. Проте, дане припущення не може слугувати підставою для беззаперечного підтвердження вини його підзахисного.

Наголошує на тому, що досліджені судом першої інстанції докази підтверджують лише факт існування ДТП, але жодним чином не вказують на факт вчинення ДТП ОСОБА_1 .

Вказує, що обставини, які суд першої інстанції визнав доказами та послався на них як основне джерело доказування вини його підзахисного, не можуть братися до уваги як докази, оскільки протоколи про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, можуть складатись лише на водіїв, які здійснювали керування наземними транспортними засобами, а не на пішоходів, які спокійно стоять на вулиці та під примусом працівників поліції доставляються в будь-яке місце, де є ДТП.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було надано усіх відповідних документів щодо спеціального технічного засобу для ознайомлення та перевірки відповідності сертифікату та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Звертає увагу, що всупереч пункту 4 Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, складена поліцейськими схема не містить жодних позначень дорожніх знаків та дефектів дорожнього покриття, які наявні на місці ДТП.

Наголошує на тому, що в графі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що долучено серед іншого відео з НВК №0007, проте даний відеозапис відсутній на диску, доданому до матеріалів справи.

Вказує на відсутність в протоколі конкретизації імен, прізвищ та по-батькові осіб, які надали письмові пояснення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Колцуняка Ю. В., які в судовому засіданні апеляційного суду просили поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, а апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06 жовтня 2020 року місцевий суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки вважав його неявку в судове засідання без поважних на те причин, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

30 жовтня 2020 року місцевий суд відправив поштою на адресу проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копію оскаржуваної постанови рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось через інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Оскільки представник ОСОБА_1 - Колцуняк Ю. В. копію постанови отримав 13 січня 2021 року, що підтверджується відміткою на заяві про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2020 року, а апеляційну скаргу, як це вбачається з наявного на ній штемпеля Тернопільського міськрайонного суду, подав 22 січня 2021 року, вважаю, що 10-ти денний строк на апеляційне оскарження згідно з ст. 294 КУпАП був пропущеним з поважних причин.

Що стосується суті розглянутої апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і право на захист, - є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з відеозапису із нагрудних камер поліцейських, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017048 від 22 вересня 2020 року із зазначеними у ньому часом та місцем розгляду справи (10 год. 00 хв. 06 жовтня 2020 року у м. Тернополі) був складений в присутності ОСОБА_1 , і йому оголошений, а тому відсутні підстави вважати, що останній не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, який відбувся саме 06.10.2020 року. При цьому у графі протоколу особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи зазначено, що від підпису відмовився та зазначено дату 22.09. 2020 року і підпис особи.

Окрім цього, ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо можливості скористатись послугами захисника, дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 22 вересня 2020 року о 04 год. 05 хв. у м. Тернополі, перехрестя вул. С. Будного-Лучаківського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці вчинення ДТП із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 7510 №ARLM-0307 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) та огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР водій категорично відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017016 від 22 вересня 2020 року, складеного т. в. о. командира взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Періжка Т. М., 22 вересня 2020 року о 04 год. 05 хв. у м. Тернополі, перехрестя вул. С. Будного-Лучаківського, де рух регулюється сигналами світлофора, водій автомобіля керував Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі транспортному засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, в результаті чого сталось зіткнення даних транспортних засобів. Дані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги 8.7.3. є) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Дана обставина також підтверджується ЄО №34565 від 22 вересня 2020 року, з якого вбачається, що 22.09.2020 року о 04 год. 09 хв. надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що по вул. Лучаківського трапилось ДТП без потерпілих за участю автомобілів Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 , та Тойота Кемрі, д.н.з. НОМЕР_2 . Полійцейськими на водія транспортного засобу Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 складено адміністративні протоколи: серії ДПР18 №017016 за ст. 124 КУпАП та серії ДПР18 №017018 за ст. 122-4 КУпАП.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається із рапорту поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП молодшого лейтенанта поліції М. Кропивницького, 22 вересня 2020 року під час патрулювання в складі екіпажу 101 разом з молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 було здійснено реагування на повідомлення про те, що невідомий чоловік, керуючи автомобілем Кіа, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив ДТП та покинув місце події. Перевіряючи даний транспортний засіб по базі, було виявлено, що даний автомобіль зареєстровано на ОСОБА_5 . При обстеженні прилеглої території проводилась перевірка документів у осіб, які підпадали під орієнтування, а саме: біле взуття, світла сорочка, худорлявої тілобудови, середнього зросту. На вулиці Тролейбусна було виявлено чоловіка, який підпадав під даний опис. Під час спроби спілкування з даною особою він почав тікати. Наздогнавши особу, яка забігла на територію приватної парковки, було виявлено, що це ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Після чого ОСОБА_1 було доставлено на місце ДТП для складання відповідних матеріалів та для впізнання даної особи потерпілим.

Та обставина, що ОСОБА_1 втікав від поліцейських та забіг на територію приватної парковки, де був затриманий службовими особами, також доводиться відеозаписом із нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після цього поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017048 від 22 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці вчинення ДТП та в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення та поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 7510 №ARLM-0307 (повірка дійсна до 27.03.2021 року), так і в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем Kia Sportage у момент зіткнення та в цей час знаходився в іншому місці, вважаю безпідставними та такими, що надані з метою уникнення ним адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, водій автомобіля Toyota Camry ОСОБА_2 підтвердив, що за кермом транспортного засобу Kia Sportage в момент вчинення ДТП був саме ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі не було.

Також, як вбачається із відеозапису із камер зовнішнього спостереження, через деякий час після зіткнення із автомобілем Toyota Camry з транспортного засобу Kia Sportage з боку водійського сидіння вийшов чоловік, який за зовнішніми ознаками схожий на ОСОБА_1 , та який в подальшому, закривши автомобіль, залишив місце ДТП.

При цьому варто врахувати, що під час надання пояснень та складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , останній, стверджуючи, що він не керував транспортним засобом, а знаходився в іншому місці, не вказав, хто був за кермом автомобіля, якщо не він, не пояснив, чому саме в нього знаходяться документи на транспортний засіб Kia Sportage та ключі від нього, та де він перебував в момент ДТП.

Крім того, факт керування автомобілем Kia Sportage саме ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 126 від 22 вересня 2020 року серії ДП18 №748613, з якої вбачається, що в останнього був відсутній при собі поліс обов"язкового страхування транспортних засобів, у зв"язку з чим відносно нього поліцейськими було складено дану постанову.

Посилання апелянта, що всупереч пункту 4 Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, складена поліцейськими схема не містить жодних позначень дорожніх знаків та дефектів дорожнього покриття, є непереконливими, оскільки предметом оскарження по даній справі є не вчинення ОСОБА_1 ДТП, а відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис з НВК №0007, який вказаний в протоколі, відсутній на диску доданого до матеріалів справи, на думку судді, не є підставою для скасування рішення, враховуючи сукупність інших доказів, які досліджені судом та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому відсутність в протоколі конкретизації імен, прізвищ та по-батькові осіб, які надали письмові пояснення, спростовується змістом самого протоколу, в якому в графі свідки чи потерпілі зазначено відомості про даних осіб.

Твердження захисника про те, що відеозапис із камери зовнішнього спостереження не є належним доказом у справі не беруться до уваги з огляду на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративні правопорушення серед іншого є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі ті, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Колцуняка Ю. В.- відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Колцуняка Ю. В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 06 жовтня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба