Справа № 464/6380/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/1724/21 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Охоти С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Охоти Сергія Олексійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення згідно зі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 454 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 (згідно з паспортними даними) 20 серпня 2021 року о 09:50 год. на просп. Червоної Калини, 108 у м. Львові керував автомобілем «Peugeot 5008» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Охота С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КупАП на підставі ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суддею суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, без належних і допустимих доказів того, що він не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КупАП вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки такий складено з порушенням вимог ст. 256 КупАП. Зокрема, з такого вбачається, що він був складений раніше, аніж протокол про скоєння ОСОБА_1 ДТП, хоча спочатку мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Також невірно вказано місце складення протоколу проспект Червоної Калини, 108, м. Львів, хоча ДТП трапилось на вул. Вернадського у м. Львові.

Звертає увагу на те, що працівник поліції, який склав вказаний протокол, - ОСОБА_3 у судове засідання не прибув.

Крім того, апелянт зазначає, що на долученому до матеріалів справи відсутні факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, факту зупинення останнього поліцейськими на предмет порушення ним правил дорожнього руху. До того ж, вказаний відеозапис не є суцільним, а переривається та не відображає усіх подій, які відбувались.

Вважає акт огляду на стан сп`яніння недопустимим доказом, оскільки у такому відсутній підпис ОСОБА_1 .

На переконання апелянта, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неналежним доказом у справі, оскільки такі викладені не у довільній формі.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Охоти С.О. які подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2021 року серії ААБ №284205 (а.с. 2), ОСОБА_1 20 серпня 2021 року о 09:50 год. на просп. Червоної Калини, 108 у м. Львові керував автомобілем «Peugeot 5008» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Як встановлено судом, правильним прізвищем особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_7 », як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №284205 від 20 серпня 2021 року. Наведене підтверджується пред`явленим для огляду паспортом, співставленим з даними наявного у матеріалах справи відеозапису, на якому зафіксовано особу, щодо якої складено вказаний протокол. Крім того, ОСОБА_8 у судовому засіданні факт складення протоколу щодо нього не заперечив.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_8 ознайомився, та у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», по суті порушення зазначив, що надасть пояснення в суді.

Крім того, у вказаному протоколі зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, - «09 год. 50 хв. 20 серпня 2021 року», а також час складення протоколу «10 год. 45 хв. 20 серпня 2021 року», з чим також був ознайомлений ОСОБА_8 та щодо цього факту він жодних зауважень не мав.

При цьому покликання апелянта на те, що спочатку було скоєно ДТП, після якого у нього було виявлено стан алкогольного сп`яніння, а тому протокол за ст. 124 КУпАП мав бути складений раніше, ніж протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 256 КУпАП у протоколі мають бути вказані, зокрема, місце і час його вчинення.

Так, ОСОБА_8 вміняється керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як слідує з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №284206 від 20 серпня 2021 року (а.с. 7), ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Peugeot 5008» д.н.з. НОМЕР_1 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, за результатами якої щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

З огляду на те, що ДТП є результатом руху транспортного засобу, складовою якого є керування транспортним засобом, і за яке, якщо воно здійснене у стані сп`яніння, настає відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, у суду наявні підстави стверджувати, що керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння передувало ДТП, учасником якої був ОСОБА_8 , а тому вказаний у протоколі час скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є таким, що відповідає наявним матеріалам справи.

Наведеним також спростовуються доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом.

Доказів того, що місцем правопорушення є інше місце, аніж вказано в протоколі серії ААБ №284205 від 20 серпня 2021 року суду не представлено.

Факт підписання ОСОБА_8 вказаного вище протоколу об 11 год. 23 хв., а не о 10 год. 45 хв. не спростовує вини останнього в інкримінованому йому правопорушенні, за встановлених судом обставин. Окрім того, час складення протоколу і час його підписання є різними поняттями, а тому може мати певні розбіжності.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_8 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6820», прилад ARHE-0212, тест №1647 (а.с. 1) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_8 встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,27 ‰, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_8 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, неприродня блідність. З результатом 0,27‰ ОСОБА_8 погодився, про що розписався у відповідній графі протоколу, жодних висловлювань про незгоду з результатами алкотестера чи бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі не висловив.

Стосовно доводів, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить підпису ОСОБА_8 , то відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Таким чином, поліцейські, склавши акт огляду, діяли відповідно до вимог п. 10 вказаної вище Інструкції. При цьому відсутність підпису особи, щодо якої складається такий акт, не впливає ні на правильність його складення, ні на обсяг інкримінованих особі дій, а тому не може служити підставою для визнання даного доказу недопустимим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_8 огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його результати.

Покликання апелянта на те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть братися до уваги, оскільки такі надані не у довільній формі, а на заздалегідь підготованих бланках, апеляційний суд вважає безпідставними та відхиляє їх, оскільки зміст виконаного на бланку тексту, по суті, є типовим формуляром, пристосованим до певного випадку, який узгоджується з матеріалами справи, підписаний свідками з застереженням, що пояснення записано вірно, свідком прочитано, зауважень свідок не має. При цьому, дані пояснень містять конкретні факти, які стосуються дій ОСОБА_8 та підтверджують фактичні обставини справи.

Стосовно того, що суддею суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту щодо витребування інформації та допиту свідків, то апеляційний суд звертає увагу на те, що задоволення клопотань є правом, а не обов`язком суду, яке вирішується з урахуванням конкретних обставин справи, а тому порушення у цій частині не вбачає.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_8 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Поряд з тим, слушними є доводи апелянта щодо помилкового притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Зокрема, як встановлено апеляційним судом, матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та будь-яких доказів скоєння такого правопорушення. Вступна, описова та мотивувальна частина оскаржуваної постанови згадки про вказане правопорушення також не містять. Натомість у резолютивній частині постанови суддя покликається на ч. 1 ст. 122-2, ст. 36 КУпАП.

З огляду на те, що посилання на ч. 1 ст. 122-2, ст. 36 КУпАП здійснено суддею місцевого суду лише у резолютивній частині постанови, апеляційний суд дійшов до висновку, що таке зроблено помилково, а тому постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року слід змінити, виключивши з резолютивної частини такої покликання на вказані статті.

За наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, в частині притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката Охоти Сергія Олексійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року, виключивши з резолютивної частини такої покликання на ч. 1 ст. 122-2, ст. 36 КУпАП.

В решті постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Т.М. Урдюк