П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Муріна О.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268790 від 31.01.2021 з`ясовано, що 31.01.2021 о 01 год. 36 хв. водій ОСОБА_1 в м. Ужгород, вул. Собранецька, 145 а, керував транспортним засобом марки «Чері амулет», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу «ДРАГЕР» №0260 в присутності двох свідків, результат 0,91 проміле. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22 лютого 2021 року особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 через канцелярію суду подано клопотання, в якому він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, визнає повністю, просить звільнити його від адміністративної відповідальності та передати матеріали на розгляд трудовому колективу ФОП ОСОБА_2 з метою застосування до нього заходів громадського впливу. Зазначає, що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, яких він забезпечує матеріально, вказує на те, що є водієм автобусу та здійснює внутрішні та міжнародні перевезення, і ця робота є його єдиним джерелом існування. Надав копію заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів; клопотання ФОП ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, копію ліцензії серії АГ № 590989, відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 дозволено виконувати роботи з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами та міжнародним перевезень пасажирів автобусами; протокол зборів трудового колективу ФОП ОСОБА_2 від 19.02.2021 року.

22 лютого 2021 року захисником ОСОБА_1 , адвокатом Муріним О.С., подано до суду аналогічне клопотання, в якому зазначає що 19.02.2021 трудовим колективом ФОП ОСОБА_3 прийнято рішення про взяття на поруки ОСОБА_1 з метою застосування до останнього заходів громадського впливу, передбачених ст.21 КУпАП. Враховуючи вище викладене, просить суд звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передати матеріали справи на розгляд трудовому колективу ФОП ОСОБА_2 з метою застосування до нього заходів громадського впливу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Мурін О.С. в судовому зсіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передання матеріалів справи на розгляд трудовому колективу ФОП ОСОБА_2 з метою застосування заходів громадського впливу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Муріна О.С., пояснення адвоката Муріна О.С., надані в судовому засіданні, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, проходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268790 від 31.01.2021 /а.с.1/; наявними в матеріалах справи письмові пояснення осіб свідків ОСОБА_4 /а.с.4/ та ОСОБА_5 /а.с.5/, в присутності яких зафіксовано проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «ДРАГЕР» №0260; тестом на алкоголь, проведеним за допомогою приладу «ДРАГЕР» №0260 /результат тесту позитивний 0,91 % /а.с.2/; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів /а.с.3/; розпискою ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу /а.с.7/ відеоматеріалами /а.с.9/, суддя приходить до висновку, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

Що стосується клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Муріна О.С. про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу, то таке є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу, в той же час за змістом закону це є правом суду, а не обов`язком.

При вирішенні питання щодо можливості застосування заходу громадського впливу, суддя враховує, що правопорушення ПДР України, вчинене ОСОБА_1 , є грубим та має підвищену суспільну небезпеку, могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків.; не надано доказів, що займана ОСОБА_1 посада пов`язана з експлуатацією ним транспортного засобу; доказів того, що ОСОБА_1 працевлаштований у ФОП ОСОБА_6 , суду не надано; в протоколі про адміністративне правопорушення, що підписаний особисто ОСОБА_1 зазначено, що останній тимчасово не працює; в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яким чином трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника.

Окрім того, суддя враховує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту, за допомогою якого зафіксовано стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР» №0260, результат тесту позитивний, 0,91 % /а.с.2/, що значно перевищило допустиму норму вмісту алкоголю в крові - 0,2 %.

До того ж, аналізуючи положення ч. 3 ст. 30 КУпАП та матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не є особою, до якої позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись,

Посилання ОСОБА_1 на те, що він працює водієм автобусу та здійснює внутрішні та пасажирські перевезення, і позбавлення права керування транспортними засобами, а саме на цьому виді адміністративного стягнення, призведе до звільнення його з роботи та, як наслідок, неможливості забезпечувати свою родину, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості ОСОБА_1 за освітою, станом здоров`я тощо, займатися іншими видами діяльності.

За таких обставин суддя приходить до висновку про недоцільність застосування до ОСОБА_1 лише заходу громадського впливу, бо, на переконання судді, в такому випадку не буде досягнуто мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого, враховуючи обставину, що пом`якшує відповідальність, та з метою виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя приходить до висновку про накладення на громадянина ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

постановив:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Голяна О.В.