Єдиний унікальний номер справи: 753/5508/21. Номер провадження 33/824/2648/2021. Категорія: ч.5 ст. 212-3 КпАП України. Головуючий у суді першої інстанції - Котвицький В.Л. Головуючий у апеляційній інстанції - Дзюбін В.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю захисника - адвоката Михайленка І.А.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні провадження в адміністративній справі за апеляційною скаргою захисника Михайленка Ігоря Андрійовича на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду провадження в справі щодо:

ОСОБА_1 , громадянина України, який обіймає посаду голови ГО "Наші гроші", юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, 164, офіс 1, -

за ч. 5 ст. 212-3 КпАП України закрите на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Як визнав установленим в оскарженій постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

02.03.2021 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду голови ГО "Наші гроші", розташованої за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 164, офіс 1, надав неповну інформацію адвокату ОСОБА_2 інформацію у відповідь на адвокатський запит від 03.11.2020 року б/н, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В апеляційній скарзі адвокат Михайленко І.А., який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_2 , вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм адміністративного процесуального і матеріального права, просить: постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року - скасувати та винести нову постанову, якою визнати голову ГО "Наші гроші" винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КпАП України, на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.

ОСОБА_1 в засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, відмовити у задоволенні апеляційної скарги /а. с.69, 70-71, 72-73/.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови, доводів апеляційної скарги захисника Михайленка І.А., вислухавши пояснення апелянта, якій підтримав скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, обміркувавши й оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, чого суддя місцевого суду під час розгляду даної справи не дотримався.

У відповідності з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

За приписом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України (заява №22150/02, пераграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані, з огляду на таке.

Так, за змістом ч. 5 ст. 212-3 КпАП України настає адміністративна відповідальність, зокрема, за неповне надання інформації у відповідь на адвокатський запит відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, застосування п. 7 ст. 247 КпАП України можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже в разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (реабілітуючи обставини). Між тим, за наявності такої обставини як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КпАП України, не є реабілітуючою, тобто обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні правопорушення (правові позиції Верховного Суду в постановах від 07 лютого 2018 року в справі №910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року в справі №927/623/18).

Отже, об`єктивний аналіз положень ст. 38 та п. 7 ст. 247 КпАП України свідчить про те, що наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення є тільки звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що закриття провадження в справі із підстав, зазначених у п. 7 ст. 247 КпАП України, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, внаслідок чого була б відсутність підстав для визнання винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до прйняття частково необґрунтованого рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з прийняттям на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП нової постанови.

Під час апеляційного розгляду встановлено наступне.

02.03.2021 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду голови ГО "Наші гроші", розташованої за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 164, офіс 1, надав адвокату ОСОБА_2 неповну інформацію у відповідь на адвокатський запит від 03.11.2020 року б/н, а саме в частині першого питання, вказавши, що ГО "НАШ ГРОШІ" не є власником веб-сайту nashigroshi.org, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність ".

Винуватість голови ГО «Наші гроші» ОСОБА_1 у неповному наданні інформації у відповідь на адвокатський запит відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними та допустимими доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні судом апеляційної інстанції.

За таких фактичних обставин дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 212-3 КпАП України.

Проте, враховуючи той факт, що на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КпАП України, провадження у ній підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Михайленка Ігоря Андрійовича - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КпАП України.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закрити в зв`язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н